33 II. REND. HOSSZÚSZÁRNYÚAK. 



lakói, szárazra csak pihenni és költeni szállnak; egyetlen fehér tojást 

 tojnak; a hajókat követik s a kivetett hulladékokat felszedegetik; döggel, 

 rákokkal, halakkal táplálkoznak. Nálunk, mint eltévelygett ritka vendég, 

 eddig két faj mutatkozott. 



4. NEM: 



VÉSZMADÁR. 



PUFFINUS Briss. 1760. 



Lábaik meglehetősen hátul vannak s így testüket ülés közben 

 kissé felemelve tartják; szárnyuk hosszú s eléri a fark végét, sőt azon 

 túl terjed; farkuk közepes vagy rövid, néha hosszúkás, elkerekített vagy 

 ékalakú; csőrük vékony, karcsú, az orrlyukak csövei rövidek, közel egy- 

 máshoz a csőrorom tövén vannak, nyílásuk elül ferdén fölfelé álló ; test- 

 alkatuk karcsú; nyílszerüen ide-oda czikkázva repülnek; mély, hosszú- 

 csöves odúkat kaparnak fészkelésre; zsákmányukat — leginkább külön- 

 böző tengeri állatokat — a vízbe belebukva, csapva ragadják meg. 



A BUKDOSÓ VÉSZMADÁR 



Puffinus puffinus (L.) i766. 



[Procellaria puffinus L. — Pelecanus minimus Olaf. — Puffinus anglorum 

 Temm. — Procellaria anglorum Kuhl. — Gimotomus anglorum Magg. — Nectris 

 puffinus K. & Blas.] 



Jegyei: galambnagyságú; a csőr (homloktól hegyéig) jóval rövi- 

 debb, mint a belső lábujj ; szárny sokkal, körülbelül 4 — 5 cm.-rel hosz- 

 s^abb, mint a fark; első evező leghosszabb; a felső farkfedők feketék, 

 alsók fehérek; az uszóhártyák sárgásak vagy szürkék, barnán erezettek. 

 Öregek: a fejtető és fejoldal, egész felső test, szárny és fark fénylő 

 íeketebarna; alsótest fehér, csak a nyakoldalak alsó része sötétes, fél- 

 holdszerű foltokkal s a farkaljának széle barnás színezettel; csőr ólom- 

 szürke ; a láb zöldessárga, külső felén sötétebb ; a szem sötétbarna. A fiata- 

 lok felül piszkos barnásszürkék, alul fehérszürkék. 



Mértéke: //. 31—32; Sz. 23— 24o; F. 5— 5o; L. 4*5—5; 

 Cs. 4*6—5 cm. 



Elterjedése aUg nyúlik fel a Sarkkörig ; közönséges az Orkádokon, 



