III. CSALÁD. HOJSZAFÉLÉK. 33 



Hebridákon, Shetlandon, s főleg Szt.-Kildán, az angol partokon és szige- 

 teken, különösen Skócziának, Irlandnak nyugati partjain. Láthatjuk az 

 Atlanti-Oceánon is, le a Kanári-szigetekig és Amerika partvidékén Bra- 

 ziliáig. Magyarországban egyetlen egy példány fordult eddig elő, mely 

 Vernáron (Gömörmegye) 1871-ben lövetett s a Nemzeti Múzeumban áll. 

 A Földközi és Feketetengeren élő fajtája a : déli bukdosó vészmadár (Puf- 

 finus puffmus yelkouanus Acerb. 18:27), melynek felső részei világosabb 

 barnák s alsó farkfedői is barnák. Fiume és a horvát tengerpart körül, 

 az Adriai tengeren, többször mutatkozik s egyes innét származó példá- 

 nyok a zágrábi orsz. múzeumban vannak. 



A szCrke Vészmadár. 



Puffinus kuhli (Boie) 1835. 



[Nectris cinerea Keys. & Blas. — Nect. macrorhyncha Heugl. — Puffinus 

 Kuhlii Brhm. — Nect. Kuhlii Mev.] 



Jegyoi: majdnem varjunagyságú; felül hamvasszürke, alul fehér; 

 ékalakúan hegyes farka a szárnyak hegyén túlér; csőre valamivel hosz- 

 szabb a csüdnél; csőrtöve agyagsárga, kampója szaruszürkés; lábai 

 világossái^ák ; szemei sötétbarnák. A fiatalok alsótestének fehérségébe 

 szürke szín vegyül. 



A Földözi tengeren, az Azori- és Kanári-szigetek körül, nemkülönben 

 Észak-Amerika tengerpartjainál él. A fiumei öbölben, a magyar tengerpart- 

 vidéken ez is előfordul s a zágrábi orsz. múzeum több példányt szerzett 

 az Adriai tenger ezen részéből. 



5. NEM: 



HOJSZA. 



PROCELI^RIA L. 1758. 



Orrlyukaik a csőrorom tövén egyetlen, hosszában ketté osztott, 

 egyenesen előre nyiló csőben ; a fark elkerekített vagy ékalakú ; szárnyak 

 hosszúak, a farkon túlerők. 



Chernél: Magyarország madarai- II. 



