40 II. REND. HOSSZÚSZÁRNYÚAK. 



tarkó barnásszürkén hosszant foltos. A fiatalok háta szürkésbarna alapon 

 rozsdásfehéren foltozott; alsó testök szennyes fehér alapon szintén ilyen 

 színűén foltos; fejők és nyakuk fehér, világos barnásszürke hosszanti 

 foltokkal; farkuk fehér, de barnásfekete hegyű. 



Mértéke: //. 57—60; Sz. 43—45; F. 16—17; L. 5'5-6-6; Cs. 

 5*2— 5*4 cm. 



Az északi, keleti tengerpartokat, az Atlanti-Oczeán északi részét lakja. 

 Nálunk öszönte fordul elö, főleg szeptember végén és októberben s mint 

 vendég nagyobb tavainkon meg is száll. Lövetett : Tisza-Főldváron, Csepel- 

 szigeten, Kun-Szt-Miklóson, Fogarason, Uj -Fehértavon, láttam a Velenczei 

 tavon. E fajnak sok változata, fajtája van, azért latin elnevezései sem tisztá- 

 zottak. Minket érdekelhet a déli ezüstös sirály (Larus argentatus micha- 

 hellesi Bruch. 1853.),* mely a Földközi tengeren, Adrián, Feketetengeren, 

 Kaspi-tónál fordul elő s abban különbözik az északi törzsfajtól, hogy az 

 öregek lábai sárgák és nem halavány testszínűek, hátuk szürkesége pedig 

 kissé sötétebb. A fiatalok is sötétebbek s erösebben foltosak. Ez a fajta 

 Fiume körül mutatkozik s költ is azon a tájon. A kikötő mindig tele van 

 velük. Az Aldunánál többször látható; egy ízben Zichy Kázmér gróf és 

 Meszleny Bencze barátaim szeptemberben Titelnél sokat találtak s 

 közülök többet lőttek is; Zimonyban 1896. szept. havában szintén igen 

 számos volt s több ott lövött példány volt kezemben (fiatalok). Ugyanitt 

 1897 augusztus 30-án magam is két darabot láttam a Dunán. A Nemzeti 

 Múzeumban van két fiatal (Dunakesz 1875, Balaton 1892) és egy öreg cf 

 Jász-Apátiból. 



A HERINGSIHÁLY. 



Larus fuscus L. 1758. 



[Larus flavipes M. & W. — Laroides melanotus, harengorum Brhm. — Clupei- 

 larus fuscus Bp. — Larus cinereus Leach. — Larus argentatus Montag. — Leucus 

 fuscus Kaup.] 



Jegyei: hollónagyságú, valamivel kisebb, mint előbbi; az öregek- 

 nagy evezői feketék, mindegyiknek hegye fehér, az első (leghosszabb) 

 evező fehér hegye után fekete, azután fehér folt, a második evező, 

 fehér hegyét kivéve, külső felén egészen fekete, ez utóbbi szárnyrajzával 



* A Nemzeti Múzeumban levő déli ezüstös sirályok latin neve gyanánt Larus cachinnans Páll. 

 (nec LiCHT.) szerepel, de Bruch volt az első, a ki a Földközi tengeren élő példányokat leirta, azért 

 H tőle származó elnevezést használom. 



