IV. CSALÁD. SIRÁLYFÉLÉK. 40 



élt. A melyiknek sikerült a foglalás, rögtön elosont a többitől s csak 

 mikor biztonságban érezte magát, "igazította el» csőrében a halacskát s 

 fejjel lefelé nyelte el. Megtörtént azonban, hogy a kis sirály szeme na- 

 gyobb volt mint a szája, s az aránylag nagy hal megszorult a torkán, 

 úgy, hogy farka vége kiállott a csőrből. Ilyenkor nagyokat nyeltek s fejő- 

 ket felemelgetve, nyakukat összerántogatva igyekezték a túlságos falatot 

 legyőzni, valóságos bukdácsolást vittek véghez, a mit a halásznyelv 

 így fejezett ki: «czikákulnak». Ez a komikus czikákulás jó ideig tartott s 

 mikor már sehogy sem volt eredménye, a sirályfiók vizhez szaladt, kor- 

 tyokat nyelt, míg csak lecsúszott a veszedelmes csemege. Roppant falánk- 

 ságuk megbámulni való volt. 



A telepen az öreg sirályok fiókáikat eleinte majdnem kizárólag 

 rovarokkal táplálják. Megfigyelhetjük, hogy a hímek, kajtárok — azok, 

 melyeknek nem jutott pár — a fészkelés kezdetén a telep szomszédságá- 

 ban lévő síkvizeken nagy, zárt csapatokban úszkálnak, de a mint a 

 költés megkezdődött, ezek a csapatok megfogyatkoznak s egész napon 

 át — bizonyos vonalakat betartva, akár a csókák — a vízről a közeli veté- 

 sekre, szántásokra, majd vissza a vízre szállnak. Miért teszik ezti Azért, 

 mert a szántóföldön nekik is csak annyi dolguk akad ez időben, mint 

 magának a mezei munkásnak, a szántóvetőnek. Szinte elfehéredik a 

 barna szántás, hol az ekevas dönti fel a barázdákat! A sirályok százai 

 követik nyomon s szedik a pajorokat, csimaszokat, kártékony rovar ál- 

 czákat, rozsbogarakat; közbe egy-egy egér is beadja a kulcsot s csere- 

 bogaras években, a fákat körülrajzó erdő és lomb ellenségei sincsenek 

 biztonságban. Mohón kapdossák, falják őket, akárcsak a fecskék a legye- 

 ket. Elppen májusban van a cserebogarak hónapja, összeesik ezzel a 

 sirályok szaporítása, a tojások általános megfakadása. A temérdek éhes 

 és roppant falánk állatkáknak tehát hordják a cserebogarakkal együtt az 

 ezernyi kukaczot, férget, rovarpajort. Rengeteg mennyiségre van szüksé- 

 gök, mert a telep nagy és étkes. Elképzelhetjük hát, minő haszon háromlik 

 a sirályok révén mezőgazdaságunkra, de erdő és gyümölcsgazdaságunkra 

 is. A hal ilyenkor igen mellékes nekik ; később is inkább silány kis hala- 

 kat lakmároznak, sügeret, keszeget, a minek nagyobb értéke úgy sincs. 



Miután a költés nagyfontosságú időszaka bevégződött, a fiatalok egy 

 ideig ugyan még a telep táján maradnak, de mikor annyira «nevellődtek», 

 hogy világba léphetnek, kiúsznak a nagy vizekre, majd az öregekkel együtt 

 járnak a mezőkre s jórészt ott időznek rovarászva, időközben többször 

 vissza-vissza nézve a vizekre is. Augusztusban azután eloszladoznak, 

 kóborolnak ide-oda idegen tájakra, de nem költözködnek még. — Csak 



7 

 Cheryiel : Magyarország madarai. II. 



