IV. CSALÁD. SIRÁLYFÉLÉK. 55 



suk, kavai-gásuk pedig elszédíti a tekintetet. 1891 július 20-án élveztem 

 e felejthetetlen látományt, mikor a Nordkapot megkerülve, Vadsö felé 

 hajókáztam. Láttam e sirályokat a szabad Jegestengeren is, midőn a tenger 

 bizonyos pontjai fölött ezernyi tömegekben tánczoltak, s láttam őket a 

 sylteQordi nagy madárhegy felé «hazaszállani», mikor is a tengerpart 

 vonala — a meddig csak előre és hátra láttam — fehérlett egy végtelen 

 hosszú fehér szalagtól : a fészkeikhez megtérő sirályok roppant meny- 

 nyiségétöl. Tartott jó ideig, míg a madárhegyhez értünk, de a hazatérő 

 sirályok hosszú sora nem végződött el, folyton ott kísért a part mentén. 

 Roppant is az a szám, mely ilyen madárhegyet népesít! Svaerholtra 

 kiszámítható az ott Ir.kozó sirályok száma, ha tudjuk, hogy a hegyfal 300 

 méter magas és 600 méter hosszú, vagyis 180.000 D méter a fészkek 

 lepte terület. Erre körülbelől 400,000 költőmadár kerül; az ifjakkal, még 

 éretlenekkel együtt pedig vagy á'/a millióra tehetjük a madárbirodalom 

 népességét! Nem lehet azt leírni, szóval kifejezni, micsoda élet zsibong 

 itt; de a ki látta, az nagyszerűbbnek találja, mint előre képzelhette, s nem 

 fogja soha sem elfelejteni. Hermán Ottó 1888-ban e madárhegyet meg- 

 mászta; a legtöbb kutató csak hajóról szemlélte. 

 Nálunk gazdaságilag alig jöhet tekintetbe. 



B. ALCSALÁD. 



CSÉREK. 



STERNINAE. 



A sirályoknál is kisebb, formásabb madarak ; csőrük egészben kissé 

 ívesen lefelé hajló, hegyes és nem kampós végű; csüdjeik alacsonyak; 

 a hátulsó ujj hosszabb, mint a középujj V/4 része ; úszóhártyájuk elül 

 kissé kivágott; a szárazon többnyire egy helyben ülnek, nem futkosnak 

 annyit mint a sirályok; a vízre csak lebocsátkoznak, ritkán maradnak 

 ott tovább, vagy úsznak hosszabb ideig; legtöbben pocsolyák, mocsarak 

 fölött, vagy nagyobb vizek szélein vadászgatnak, sokszor egy helyben 

 függnek a vizek fölött s derékszögben lefelé hajtott csőrrel kémlelnek 

 alá, aztán hirtelen lecsapnak, mintha kő esnék a vízbe s így kapják el 

 élelmüket; zátonyokon, úszó szemetesen, leveleken, nádtorzsokon fész- 

 kelnek, többnyire csak pár nádszálra rakván tojásaikat. 



