IV. CSALÁD. SIRÁLYFÉLÉK. 63 



Tojásmcplék : //. 30— 31'5; Sz. 2^2—^24 mm. 



Közömbös madár; kedves lénye követeli, hogy oltalomba fogadjuk. 

 Az, hogy ujjnyi, tehát aránylag nagy halakat is fogyaszt, nem igen jön 

 számba, mert tömegesen sehol sem fordul elő. 



10. NEM. 



SZERKŐ. 



HYDROCHELIDON Boie. 1822. 



Uszóhártyájuk erősen kivágott; farkuk nem fecskeszerú csak egy- 

 szerűen kivágott (mint a molnárfecskéé) és középhosszú; rigónagy- 

 ságú — valamivel nagyobb és kisebb termetű — madarak; szinezésök- 

 ben a szürke és sötét szín túlnyomóbb a fehérnél ; inkább mocsaraknál, 

 tavaknál, mint folyóknál és tengerpartoknál tartózkodnak; főleg rovarok- 

 kal s mellékesen hallal élnek. 



A FATTYÚ SZERKÓ. 



HydrochcUdvn hyhnda (Páll.) i8il. 



[Sterna leucopareia Temm. — Viralva leucopareia, indica Steph. — Stema 

 delaniotte Vieill. — Pelodes leucopareia Kaup. — Hydrochelidon leucopareia 

 Boie. — Sterna leucogenys Brhm. — Hydrochelidon similis Gray. — Hydrochelidon 

 fluviatilis GoüLD. — Hydrochelidon leucogenys, nilotica Brhm. — Hydrochelidon 

 delalandii Bp. — Hydrochelidon indica Swinh.] 



Jegyei: valamivel kisebb mint a küszvágó csér; az öregek 

 csőre és lába világos karminpiros; háta, szárnyai, torka, nyaka, begye 

 hamuszürke; hasa palaszinü; feje és tarkója fekete; pofája, farkalja fehér; 

 a fai'k meglehetősen kivágott, szürke, fehéren szegett tollakkal. Télen a 

 homlok fehér, a fej hátsó része fekete szárfoltokkal ; alul fehéres szürke. 

 A fiatalok homloka fehér, tarkója fekete, alul fehérek ; hátuk, válluk hal- 

 vány agyagsárga, kissé rozsdás, szürkésfekete tarkázattal, a szárnyak kékes- 

 szürkék némi sárgás árnyalattal ; fark világosszürke, végén sárgás és feke- 

 tés foltozású; csőrük és lábaik vörösbarnásak. 



Mértéke: H. 23o— 25-5; Sz. 22-5— 24-5; F. 8—10; L. 21— 2'7; 

 Cs. 2'6 — 3*4 cm. 



Európa déli s inkább délkeleti részein honos, nyugatfelé ritka'; 



