76 III. REND. EVEZŐLÁBÜAK. 



Mértéke: H. 54—56; Sz. 21—23; F. 15-16-2; L. 3-8-4-5; 

 Cs. 3-2— 3-6 cm. 



A kis kárókatona Európának délkeleti övében honos, nevezetesen 

 Dalmácziától a Kaspi tengerig terjedő részeken, azután Észak-Afrikában, 

 Ázsia déli részein Jáváig, Borneoig. Magyarország déli nagy mocsaraiban 

 rendes jelenség; így a Drávafokon, az Obedska-barán Kupinovónál, 

 Titelnél s az aldunai lápokon ; északibb lóságainkon, mocsarainkon ritka 

 s mint vendéget lőtték a Velenczei tavon. Fertőn stb. Az aldunai ős- 

 mocsarakban több helyt nagy fészektelepekben költ, néha baltákkal, 

 gémekkel vegyesen. Áprilisban érkezik hozzánk s szeptemberben, október 

 elején távozik telelésre. Repülése sebes; van benne fáczányszerü, de a 

 csörgőkacsa nyilalásából is. A levegőben fekete keresztalakot mutat. 

 Fákon nem igen tartózkodik, de a nádszálakon ügyesen kapaszkodik s 

 kúszik, pihenni meg a tavirózsa nagy levelein szeret. Száraz ágacskákból 

 készült és piszkos fehér ganéjjal rútított fészkét alacsony, körülbelül 

 IV2— 2 méter magasan, rekettyebokrokra rakja, a mocsarak vadabb 

 helyein. Májusban a tojó 5—6 tojását kotolja, melyek hasonlítanak a nagy 

 kárókatona tojásaihoz, csakhogy kisebbek. 



Tojásmérték: H. 43-50; Sz. 25—29 mm. 



A fiókákat e hó második felében találjuk. A halászatra mindenesetre 

 kártékony madár; szerencsére ápolt, gondozottabb halasvizeinknél nem 

 fordul elő, de a hol költ és szaporít, bizony még az ősvizek halállományát 

 is megdézsmálja. Hodek megfigyelte ugyan, hogy mohón falatozták a félig 

 serdült vizipatkányokal is (egynek begyében három darabot talált), de ez 

 inkább csak nyalakodás számba mehet nála. Legsikeresebben üldözhetjük 

 őket úgy költőtanyájukon, mint lesből is, mert rendes húzásuk szokott 

 lenni, akár a réczének, a mocsárból a Dunára s vissza. Egy jó barátom 

 pár év előtt egy lesen 42 darabot emelt le Titel közelében. 



VI. CSALÁD. 

 GÖDÉNYFÉLÉK. 



PELEGANIDAE. 



Csőrük egyenes, hosszú ; a felső káva lapos, végén fogszerű kampó- 

 val, az alsó káva állcsontjai közt a bőr zacskószerűen, halászmeregető- 

 höz hasonlóan, alátágul ; a karmok tompák ; a szárnyak a fark végét 

 elérik; a fark rövid, egyenes; a csüd majd oly hosszú, mint a har- 



