VIII. CSALÁD. RÉCZEFÉLFK. 93 



Mértéke: H. 46—47; Sz. 24—26; F. 7—9; L. 3— 3'4; Cs. 4— 

 4*2 cm. 



Ez is északi madár s főleg a tengerhez ragaszkodik. Izlandtól kelet- 

 felé Észak-Oroszországon át, Szibériában a Taimyr-félszigetig fordul elő. 

 Észak-Norvégiában gyakrabban láttam. Nálunk sokkal ritkább, mint előbbi 

 s mindössze csak néhány példány került eddig, még pedig 1887 ápril 

 24-én Fonyódon (Balatonmellék), 1823-ban a Fertőn s egy gácsér Holi- 

 cson; előbbi a nemzeti utóbbiak a bécsi udv. múzeumban vannak. 



17. NEM: 



BUKÓ IIÉCZE. 



FULIGULA Slcph. 1824. 



Csőrük majd lapos végű, széles, majd magas tövű, hegye felé keske- 

 nyedő: a csőrköröm szélesebb, mint előbbi nemnél s kevéssé hajlik le; a 

 középujj hosszabb a csüdnél ; a külső ujj karma nem szabad, hanem az 

 úszóhártyába nőtt; igen jól úsznak, miközben testük meglehetősen besülyed 

 a vízbe; élelmüket bukdosva keresik s a víz fenekéről hozzák felszínre; 

 a gácsérok fejtollai legtöbb fajnál, főleg a tarkón, kissé meghosszabbo- 

 dottak, üstökszerúek vagy bóbitásak, sőt lecsüngök; inkább állati (vízi- 

 férgek, bogarak, kis halak, csigák), mint növényi táplálékot esznek. 



A HEGYI RÉCZE. 



Fuligula marila (L.) 1766. 



[Anas frenata Sparm. — Nyroca marila Flemm. - — Fuligula gesneri Eyt. — 

 Fuligula, Aythya islandica Brhm. — Platypus marilus Brhm. — Aythya marila Bp. — 

 Marila frenata Bp. — Fulix marila Baird.] 



Jegyei: kisebb a házi réczénél; fejtollai nem hosszabbodnak 

 üstökké, a fej buksi, meglehetős nagy ; a szárnytükör fehér alul és hátul 

 fekete szegessel; csőr, főleg elől, széles. 



Leírása. Gácsér dísztollazatban : fej, nyak, begy s a hát eleje 

 fekete, a pofák és tarkó táján zöld érczfényű zománczczal ; a nyak köze- 

 pén barnás örv nyomát látjuk: háta közepének tollai fehér alapon 

 finoman feketén vagy fekete alapon finoman fehéren, számos harántsávval 

 czikkázott, ez a színezet és rajzolat uralkodik a vállról a szárnyakar 



