108 IV. REND. FOGASCSŐRŰEK. 



hogy réczénk a mezőgazdaságra és erdőgazdaságra sem egészen közömbös 

 madár, söt helyenkint határozottan — főleg bizonyos időszakban (gabna- 

 érés, aratás) — káros. A vizeken inkább közömbös, mert a csekély hal- 

 pusztítás fejében sok kellemetlen rovart, csigát is elemészt. Káros voltáért 

 azonban eleget bűnhődik, mert ugyancsak nyomán van a puskásnép! 



Általában réczefajaink a halászat és mezőgazdaság szempontjából 

 vagy közömbös, vagy inkább káros madaraink közé tartoznak. Közvetetten 

 hasznot azonban sok fajnak pecsenyéje szolgáltat s ezért mint « hasznos 

 vadak)), a vadászat körébe tartoznak. 



A KEXDERMAGOS RÉCZE. 



Anas strepera L. i756. 



[Anas kekuschka Gm. — Anas cinerea, alexandrina Gm. — Chauliodus strepera 

 SwAiNS. — Chaulolasmus cinereus Brhm. — Ktinorhynchiis streperus Eyt. — Chau- 

 lelasmus streperus Gray. — Chaulelasmus americanus Bp. — Querquedula strepera 

 Macg.1 



Népies nevei : kergőrécze, hápogó- vagy sápogórécze (Pákh) ; 

 tükrösrucza. 



Jegyei : valamivel kisebb, karcsúbb nyakú és vékonyabb, rövidebb 

 csörű, mint a tőkéskacsa; csőre tőben és hegyén egyforma széles, a felső 

 káva finom fogazása oldalt nézve is látható; a szárnytükör eleje világos 

 szürke, alul vékony fehér szegessel, majd fekete, azután fehér ; a tükör 

 fölött széles lékete folt s e fölött gesztenyebarna nagy folt (a fiataloknál nem 

 igen élesen kivehető); egészben szürkésbarna tollazat jellemzi, a szárnyon 

 pedig a gesztenyebarna, fehér és fekete élénk szinek; a gácsér csőre 

 fekete, a fiataloknál és tojónál az alsó káva vöröses sárga, ugyani ly 

 színű a felső káva széle és töve tája az oldalakon, egyébbként barnás- 

 fekete; szem barna; lábak sárgásak, fekete úszóhártyával. 



Leírása. Gácsér díszt ollazathan: fej és a nyak fölső fele halvány 

 rozsdásszürke, némileg sárgás alapon feketebarna petytyekkel finoman 

 behintett; a szemen át s a fejtetőn sötét folt; anyák alsó fele, begy, hát 

 eleje egyforma szélesen félholdszerűen feketén és fehéren harántfoltos, 

 úgy az oldalak is, de itt finomabb a foltozás; a hát alsó fele, farcsíkja és 

 farkalja fekete; a tark barnásszürke, világosabb szegessel, a külső része- 

 ken főleg; az evező és válltollak — kivéve a jellemzőket — barnásszürkék; 

 a mell közepe fehér, az oldalak és has felé szürkésbe játszó. A tojó, 

 kivéve a szárny színezetét, hasonlít a tőkésrécze tojóhoz, de nem oly 



