110 IV. REND. FOGASGSŐRŰEK. 



nyak is gesztenyevörös; begye világos ibolyás- és meggyszinübe hajló 

 barna, de a tollak szegése fehéres; háta fehéren és feketén finoman 

 haránt csíkozott (körülbelül mint a csörgőrécze gácsérja) az altest oldalai 

 is ilyenek, úgy farkcsíkja, utóbbin azonban a fehér csíkok szélesebbek, 

 mint a feketék; az alsó farkfedök bársonyfeketék, aczélkék fénynyel; 

 a legkisebb szárnyfedők és a nagy evezők barnás hamuszürkék, a töb- 

 biek fehérek ; a hosszú válltollak külső fele fekete, fehér szegélylyel, belső 

 fele szürkésbarna. A tojó szárnyfedői szürkések fehér szegessel, (szár- 

 nyain nincs meg a nagy fehér folt), feje és nyaka rozsdás világosbarna 

 alapszínen feketésen pettyes és foltos ; a begy és hát barna rozsdás, toU- 

 szegélyekkel tarkítva; az alsó test oldalai rozsdás gesztenye vörösek. A fia- 



2 ^ 



Fütyülő récze. íAnas penelope L.) 



falok kezdetben a tojóhoz hasonlítanak, s később kapják meg az ivarokat 

 jellemző színeket. A gácsérok teljesen tiszta dísztollazatot csak a 2-ik vagy 

 3-ik évben öltenek, s azért igen sokféle, eltérő átmeneti tollazatú példá- 

 nyok vannak, annyira hogy a laikus ebből a fajból legalább 4 — 5 félét is 

 csinál; ezért jegyeire külön figyelmeztetek. 



Mértéke: H. 44—46; Sz. 23— 26'8; F. 9'5— 12; L. 3-3-6; 

 Cs. 3-3— 3-7 cm. 



Hazája a sarkköri tájakon van, Izlandtól Szibéria keleti részéig. 

 Délibb övekben csak nagy ritkán találtak költő párokra. Telelni Abyszi- 

 niába. Madeirába, Észak-Indiába, Khinába megy. Nálunk fészkelve még 

 nem találták, de októberben, novemberben s visszavonuláskor, márczius- 

 ban, áprilisban ezres csapatokban fordul elő. Repülése hasonlít a lúd 

 repüléséhez, miközben — de úszkálás közben is — gyakran hallatja 



