IV. REND. FOGASGSORUEK. 



legtöbbet a partokon, legelőkön járkálgat. Nem azért, mintba az úszká- 

 lásboz nem értene, hanem mivel élelmét főleg a vizén kívül találja meg. 

 Ha azonban vízre kerül, lassan bár, de jól elevezget,sőt bukni is tud. 

 A fiókák, igaz, kezdetben kizárólag abból élnek, mit fészkök tája nyújt; 

 t. i. gyenge növényhajtásokból, hinárlevelekből, békalencséből, füvek- 

 ből. Később azonban kilátogatnak a legelőre, majd a tarlókra, vetésekre, 

 legelgetik a friss füvet, a serdülő-kelő vetést, emellett a szemes életet sem 

 vetik meg, közbe kukaczot, férget, bogarat is elkapkodnak s kavicskákat 

 nyelnek. Szemes, ravasz állat a vadlúd, habár ez a faj még sem annyira, 

 mint a vetési lud. Legelésközben egy-kettőnek mindig efenn a feje-), 

 vagyis ezek őrködnek, vigyáznak, hogy a többiek gondtalanul lakmároz- 

 hassanak. Ökrösszekeret, szűrös embert, juhászt, gulyást gyakorta puska- 

 lövésnyire bevárnak, de csak némi gyanúsat vegyenek is észre emberen- 

 állaton vagy szekéren: az őrködök azonnal nyugtalankodnak, mire a 

 többi is mind egyenesen tartott nyakkal figyel s ha csakugyan kétes a 

 helyzet, nagy gágogva azonnal odább száll. Repülésök kissé nehézkes, 

 lassú csapású, de elég jó s kitartó. Kiválóan szeretik a repczét, őszivetést 

 dézsmálni, úgyszintén a kukoriczát, fiatal lóherét, zabot, árpát, búzát, 

 répát, borsót, húsos gyökereket stb., nemkülönben többféle gazt is. A kikelt 

 gabnát nemcsak csipdesni, legelni szokták, de gyakran — kivált porhanyó 

 talajon — ki is tépik. Ezért a hasznos madarak közé éppen nem tartozik 

 s ha a gabna gyengén kelt, bizony tönkre teszik azt, a hol rendesen 

 járják. Még a bokrosán kelt vetésben sem tisztán a ritkítás, legelés jó- 

 tékonyságát gyakorolják, mert sokat letaposnak; ganéjuk pedig égető s 

 nem mindig van javára a földnek. Legelőhelyeikről rendesen déltájban, 

 majd meg este «behúznak» valami közel eső, nagyobb tóra, inni, 

 fürödni. Az éjjelt is vizén töltik, csak holdvilágos éjjeleken maradoznak 

 néha a vetésen, legelön. Ködös időben napközben is ide-oda bolyganak 

 még pedig alacsonyabban, mint rendesen. Repülés közben többnyire 

 gágognak s magasan járnak, nagy suhogással szállnak a földre, csobo- 

 gással a vízre. Vigyázékonyságuk folytán lesből vadászszuk őket, bár 

 éppen ezt a fajt inkább «lohosodáskor)) s a gunarakat a fészkelés előtt 

 is, párosodás kezdetén lehet eredményesen puskázni. 



Húsa nem sokat érő ; főleg a vén rossz pecsenye, a fiatal még csak 

 megjárja. 



Gazdaságilag — mint említettük — inkább káros, mint hasznos 

 madár. Halászatunkat azonban nem károsítja s hogy talán pár halacskát 

 is elkap néha, tekintetbe nem jön, valamint másrészt az sem igen jöhet, 

 hogy egyes káros rovart, férget, kukaczot elemészt, vagy hogy gazt is 



