IX. CSALÁD. LÚDFÉLÉK. 139 



pusztít. Bátran lőhetnénk minden időben s csak vadászati szempontok 

 szabtak nekik költésidejökre — s ez helyes is — bizonyos óvást. 



A LILIK. 



Anser albifrons (Scop.) i769. 



[Anas albifrons Gm. — Branta albifrons Scop. — Anser palllipes Selys. — An- 

 ser frontalis Baird]. 



Népies nevei : lengyel lúd ; kis vadlúd ; hókás vadlúd ; lilik ; gyön- 

 gy ér vagy gyöngyvér (Bodrogköz). 



Jegyei : nagysága változó, mert vannak példányok, melyek alig na- 

 gyobbak a házi kacsánál s vannak megint, melyek majdnem felérnek egy 

 kinőtt libával; csőrük eg>^színú világossárgás, hússzínű vagy narancs- 

 sárga, a csőrköröm fehéres (fiataloké barnás); a szárny fölső része és 

 hajlása világos hamuszürke; a nagy evezők feketék, a következők sötét- 

 barnák, csak szegesük fehér ; homlokukon fehér hóka (az öregeké nagyobb, 

 mint a fiataloké ; utóbbiak fején kezdetben egyáltalán nincs nyoma fehér 

 színezetnek), melynek szélei feketésbarnák vagy feketék; az öregek cső- 

 rének tövét is fehér színezet fogja körül ; a mell feketén foltozott (fiatalok 

 fehéresen foltosak); a lábak sárgásvörösek, fiatalabbaknál barnássárgák; 

 szem barna. Egész tollazata egyébként a rendes vadludszerűen habozott 

 barnásszürke, sötétebb, mint a nagy vadludé. 



Ez a lúdfaj a magas északon honos és Grönlandtól kezdve Európa, 

 Ázsia és Észak-Amerika Jegestengerre dűlő tájain vagy annak szigetein 

 fészkel. Általában keletfelé nag\'obb mennyiségben tartózkodik, mint nyu- 

 gaton. A liliknek nagyság szerint — mely úgy látszik, nem csupán a 

 kornak tudható be, hanem helyi okoknak — több fajtáját különböztet- 

 hetjük meg. Részemről legalább nem tudom azokat élesen faj szerint is 

 elválasztani, hanem csak egy törzsfaj fajtáinak tartom. így az észak- 

 amerikai liliktől (Anser alhifroK'^ gamheJi Hartl) eltekintve a nálunk elő- 

 fordulók ezek: 



a) Az izlandi lilik. (Anser albifrons intermedius Naüm. 1842.) 



Jegyei : a lilikek közt (kivéve az amerikait) legnagyobb ; homlokán 

 a fehér hóka inkább széles mint magas, s nem terjed a fejtető közepéig ; 

 a csőrtő oldalain is félholdalakú fehér folt látható; a csőr sárgavörös; 

 láb narancsszínű. Izland északi részein honos, honnét télre néha mi- 

 hozzánk is ellátogat. (L. I. köt. IV. és VIII. tábla). 



Chernél • Magyarország madarai. II. * ' 



