132 IV. REND. FOGASCSŐRŰEK. 



A vetési lúdnak is több fajtája van: így a Kelet-Szibériában honos 

 példányok az Anas fabilis serrirostris alakhoz tartoznak; a nálunk meg- 

 forduló fajták: 



a) A mezei lúd. (Anser fabalis arvensis Brhm. 1831.) 



Jegyei : valamivel nagyobb, mint a typikus vetési lúd ; csőre hosz- 

 szabb, nem oly tömzsi, nemcsak közepén, hanem főleg a felső káva 

 oldalain a csörtő felé terjedöleg is sárga. Ez Észak-Norvégiában, Finn- 

 landban és Lapponiában fészkel. Vannak ornithologusok, pl. Altum, kik 

 ezeket nem is fajtának, hanem öreg példányoknak tartják. Későbbi meg- 

 figyelésekből fog kiderülni, vájjon igazuk van-e? 



Mérteke: H. n—7S; Sz. 46-2-48; F. 14—15-5; L. 7—7-6; 

 Cs. 6-3—6-3 cm. 



A másik fajta még inkább eltér a vetési lúdtól és typikus példá- 

 nyoknál lehetetlen a kettőt összetéveszteni. Én is csak azért nem veszem 

 külön fajnak, hanem fajtának, mert közte és a vetési lúd közt — bár 

 ritkábban, mint utóbbi és a mezei lúd közt — átmeneti alakok fordul- 

 nak elő. Ez : 



b) A piroslábú vetési lúd. (Anser fabalis brachyrhynchus Baill. 1833.) 



[Anser obscurus Brhm. — Anser brevirostris Thien. — Anser phoenicopus 

 Bartl. — Anser segetum brachyrhynchus Seeb.] 



Jegyei: kisebb a rendes vetési lúdnál; a fekete csőr közepén 

 rózsapiros gyűrű, ugyanily színű a láb; a csőr feltűnő rövid és tömzsi; 

 feje, nyaka sötét hamuszürkésbe hajló, nem oly világos s kevésbbé barna, 

 mint a vetési lúd; szélső farktolla nem fehér. 



Mértéke: H. 64—67; Sz. 41—43; T^. 12—14; L. Cyl—l'^; Cs. 

 4*8—5-8 cm. 



Ez a lúd Izlandon, Spitzberg szigetén költ; legalább máshol még nem 

 találták nyárszakán, de telelve Hollandia, Belgium és Francziaország egyes 

 tájain észlelték. Hazánkban sokkal ritkább, mint a többi lúdfajok, bár azt 

 inkább hiszem, hogy csak a megfigyelések elégtelenségének, a lövött példá- 

 nyok félreismerésének s elkallódásának tudható be s tényleg gyakrabban 

 fordul nálunk elő, mint hiszszük. Azok az adatok azonban, melyek Petényi 

 kéziratai közt e lúdfajra vonatkoznak,'^^ semmiképpen sem illenek reá s 

 dr. Madarász, ki ez adatokat sajtó alá rendezte, igen helyesen zárójelben 

 kitette neve alá az Anser segetum fajnevet — bár kérdőjellel — mely 

 fajra Petényi jegyzeteiben mit sem találunk, de a megfigyelések bízvást 



* Zeilschr. f. d. ges. Ornith. I. 1884. 30. lap. 



