X. CSALÁD. HATTYL FÉLÉK. 135 



szárazon ügyetlenebbek, totyogva járnak; vízparton vagy zsombékos, 

 sekély vízü helyeken, szigeteken fészkelnek. 



24. NEM : 



HATTYÚ. 



CYGNUS Bechst. 1809. 



Csőr egészben egyforma széles, némely fajnál a felső káva tövén 

 bütykös cUidorodás; a fej és szem aránylag kicsiny; szárnycsontjaik igen 

 erősek, hosszúak, az evezők aránylag rövidek; növények friss hajtásai- 

 ból, kisebb víziállatokból és halacskákból, halikrából élnek. 



A KIS HATTYÚ. 



Cíjgnus bewk'ki Yahr. 1S30.* 



[Gygnus minor Key. & Blas. — Gygnus melanorhinus Naüm. — Olor 

 minor Bp.] 



j€*gyei : negyedrészszel kisebb, mint az énekes hattyú, melyhez 

 különben igen hasonló, csakhogy csőre nem fele-, hanem háromnegyed- 

 részben fekete, de töve sárga, azonban kávaélei itt is feketék. Az énekes 

 hattyú kifejlett, öreg példányainak csőrén az orrlyukak közepe táján 

 találkozik a sárga és fekete szín, ellenben a kis hattyú öreg példányai- 

 nak orrlyukai egészen a fekete színben vannak. A fiatalok csőre túl- 

 nyomóan czitromsárga, csak a kávák éle, a hegye, valamint az orr- 

 lyukakat határoló gyűrűs rajzolat fekete. Farkuk 18 — 20 tollú. 



Mértéke: H. 100-120; Sz. 52—54; F. 16—19: L. 88-10; 

 O. 8-7- 9-2 cm. Alibunáron ejtett példány: Sz. 52; F. 18; L. 8*8; 

 Cs. 8*7. Középujj karom nélkül: 10 cm. 



Északkeleti Oroszországban és Észak-Szibériában költ, de fészkelve 

 találták az Ó-világ sarkvidékének egyébb részein is, különösen szigete- 

 ken ; így Novaja-Zemlján, Kolgueven, a japán és khinai tengerek sziget- 

 ségein. Télszakára rendesen nagyobb számban látogat el a Hebridekre, 

 Skóczia, Skandinávia partvidékeire, kivált pedig Irlandba. Jütlandon, 



* összehasonlításra való anyag híjával nem dönthetem el, vájjon ez a madár önálló faj-e? 

 vagy csupán az énekes hattyú fajtája? 



