XI. CSALÁD. LILEFÉLÉK. 141 



részét, mely fehér) sötétbarnás főszine, az egyes tollak világossárga- 

 barna szegése, mely főleg a szárnyfedőkön élénk, és a begyoldalak feketés- 

 barnasága, mely színezetbe a mell fehérsége, keskeny hegyes szögben a 

 nyak feketebarna, világosabban foltozott orvéig nyúlik. 



Mértéke: H. 23—24; Sz. 15—15-6; F. 6-63; L. 25— 31; 

 Cs. 2—2-5 cm. 



Az Ó-világ, valamint Amerika északi tájain költ, költözködéskor azon- 

 ban roppant területeket bekalandoz. Lemegy Afrikában a Jóreménység 

 fokáig, Ázsiában India déli részéig, Ceylonba, Ausztráüába s Dél-Amerika 

 végéig. Azok a példányok, melyek nem költenek, egész nyáron át délibb 

 vidékeken csavarognak. Nálunk ez a madár néhány év előtt még nagy 

 ritkaság számba ment, de 1888 óta augusztus végén és szeptember első 

 felében majdnem bizonyosra veszem a Velenczei tavon, hol egyesek a 

 különböző partfutók nagy csapataihoz társulnak. Évenként lőttem itt egyes 

 példányokat, melyek gyűjteményemben vannak. Valószínű, hogy más 

 helyeken is rendesen átvonuló madárfaj, s a megfigyelés hiányossága 

 okozza, hogy nem tudunk róla többet. Lövetett 1865-ben Hunyad- 

 megyében, 1835-ben Tápió-Szt.-Györgyön (Pestm.) és 1897-ben Lellénél, 

 a Balatonnál (Gaál G.) is. 



27. NEM: 



futómadAr. 



CURSORIUS Lalh. 1790. 



Csőr alig fejhosszú, hengeres, hegyes, hajlott végű; három lábujja 

 vastag, rövid; a lábszár magas; első és második evező leghosszabb; 

 sivatagokon, kopár pusztákon tartózkodnak. 



A FUTÓMADÁR. 



Cnrsorius gcUlicus (Gm.) i788. 



[Charadrius gallicus Gm. — Cursorius europaeus Lath. — Charadrius corira 

 BoNNAT. — Cursorius isabellinus Meyer. — Tachydromus europaeus Vieill. — Cur- 

 sor isabellinus Wagl. — Cursor europaeus Naum. — Cursorius brachydactylus, pal- 

 iidus Brhm.j 



Jegyei: gyenge íievető galamb nagyságú és ugyanolyan színű; 

 tarkó tája kékesszürke, oldalvást fehér és fekete sávval szegve; nagy 



