142 V. REND. FUTÓK. 



evezői barnásfeketék; csőre barnásfekete; szeme barna; lába sárgás- 

 fehér. 



Mértéke: //. 22—25; .S:^. 17; F. 5-8— r3-2; L. 6-5—7; Cs. 24 cm. 



Ez a sajátságos madár a Kanári szigetektől Észak-Afrikán át, Ará- 

 biában, Perzsiában, Közép-Ázsiában és északnyugati Indiában, valamint 

 Dél-Európában fordul elő. Világrészünkön Szicziliában, Spanyolország- 

 ban költ, de mint vendég előkerült Németországban, Francziaországban 

 s tizenegyszer Angolországban. Szomszédságunkban Stiriában is lövetett 

 egy példány. Hazánkban csak egyetlen egy példányt keríthettünk, melyet 

 1882 szeptember 25-én Böösön (Pozsonym.) a Csallóközben lőttek. 

 A pozsonyi kath. fögymnázium gyűjteményének átvizsgálásakor bukkan- 

 tam reá, később bekértem a II. nemzetk. ornith. congressuskor rendezett 

 kiállításra, melynek végével a nemzeti múzeumnak jutott. A kopár 

 homoksivatagok lakója, rendkívül jó futó, sáskákkal, bogarakkal él. 



28. NEM: 



SZÉKICSÉR. 



GLAREOLA Briss. 1760. 



Csőr rövid, kampós; szárny hosszú, a farkon túl terjed, első evező 

 leghosszabb; a fark, a nálunk honos fajnál, villás, fecskeszerű; a közép- 

 ujj feltűnő hosszú, néha a csüdnél is hosszabb, a külső ujjak tövét 

 hártya köti össze, a hátulsó ujj magasan könyöklik ki a csűdböl; vizek 

 körűi, ugarakon, gyepeken tartózkodnak, rendkívül jól és szépen, csér- 

 szerűen, de sokkal ügyesebben repülnek, akár a fecske; eledelük rova- 

 rokból áll, melyeket futva vagy reptükben kapnak el; kisebb-nagyobb 

 társaságokban élnek. 



A SZÉKICSÉR. 



Glareola pratincola (L.) Í766. 



V. tábla. 



[Hirundo pratincola L. — Glareola iiíevia, senegalensis Gm. — Glareola 

 austriaca Gm. — Glareola torquata Meyer. — Glareola limbata Rüpp. — Pratincola 

 glareola Degl.] 



Népies nevei : sziki csire (Hortobágy) ; pirpió (Alföld). 

 Jegyei: valamivel nagyobb, nyúlánkabb, mint a rigó; farkának 

 alakja olyan, mint a füstös fecskéé, tőben fehér, végén fekete; szárnyai 



