148 V. REND. FUTÓK. 



lelték. Ercsiben (Fehérm.) és Duna-Örsön (Komárommegye) is lőttek egy- 

 egy példányt, utóbbit 1879 október 20-án. Tavaszszal azonban elkerüli 

 vidékeinket, csak egyetlen adatunk van ez időszakban való előfordulásá- 

 ról, t. i. 1864 májusban Sztrigy-Szt-Györgyön (Hunyadmegye) került egy 

 puskavégre. A Velenczei tavon többnyire fiatal madarakat észleltem, rit- 

 kábban öregeket. Amazok korábban mutatkoznak, mint az utóbbiak. 

 Hangja éles, de fájdalmasan, kissé vontatva kéttagúan hangzó kli-é, tli-é 

 vagy klí-üp. Húsa igen Ízletes. Nálunk gazdaságilag nem számít, bár 

 rovarokat, vízi férgeket pusztít s kárt nem tesz. 



A PETTYES LILE. 



Charadrius pluvialis L. í7oS. 



[Gharadrius apricariiis L. — Charadrius aureus Mull. — Charadrius auratus 

 SucK. — Charadrius campestris Nils. — Pluvialis apricarius Bp.] 



Népies nevei: göröngysneff (Jászberény). Közkeletű neve még: 

 aranylile. 



Je(fyei: valamivel kisebb, mint előbbi, melyhez színre is hason- 

 lít, de különbözik tőle, hogy a nagy alsó szárnyfedők fehérek, felső tes- 

 tének foltozása nem fehéres, hanem sárga, farktöve nem fehér és csak 

 három lábujja van. (Fejének képe: I. köt. X. tábla). 



Leírása. Nyári tollazatban : homloka, szemöldöke, úgy a nyaka és 

 a begy oldalai — a homlokkal és szemsávval összefüggően — valamint 

 czombjai is fehéresek; az alsó test, az álltól kezdve, fekete, de oldalai fehé- 

 resek ; a felső test fekete alapon sűrűen sárgán pettyezett, foltos ; az eve- 

 zők barnásfeketék, száruk közepe fehér; a fark barnásfeketén és sárgá- 

 sán csíkozott. Őszi tollazatban az öregek, a fiatalokhoz s előbbi faj őszi 

 tollazatú és fiatal példányaihoz nagyon hasonlítanak, de megkülönböz- 

 tethetők «faji jegyeik)) egybevetésével. 



Mértéke: H. 25—26-5; Sz. 16-8-19-5; F. 6-9— 78; L. 4-2— 46; 

 Cs. 1-8— 2-5 cm. 



Európa sarkköri vidékein költ; így Izlandban, Skandináviában, a 

 Farő, Novaja-Zemlja, Jan-Mayen szigeteken, Grönlandban; délibb fész- 

 kelő helyei Észak-Németországban, Brabantban, Luxemburgban is vannak. 

 Öszszel a Földközi tenger vidékeire vándorol, de Afrikába ritkán láto- 

 gat át. Észak-Amerikában, úgy Szibériában a typikus madaraktól némi- 

 leg eltérő fajták élnek. Telelésre vonultában, kisebb vagy nagy csapatok- 

 ban, néha egyedül, de bibiczcsapatokhoz szegődve is jelenik meg, főleg 



