XI. CSALÁD. LILEFÉLÉK. 149 



októberben, esetleg már előbb. Gyakran novemberben, gyenge teleken 

 még későbben, sőt januárban, februárban is előfordul. Tavaszi költöz- 

 ködése márczius havába és április elejére esik. Ritka esetben, mint fel- 

 jegyezték, a Fertőnél és 1847-ben Pestmegye mocsarain költött volna 

 egy-egy pár, ha ugyan nem meddő példányok nyomán következtettek 

 nálunk való fészkelésre. 1893-ban Karczag és Kis-Ujszállás közt június 

 elején magam is találkoztam néhány darabbal, de valószínűleg ezek is 

 meddő, vagy még nem ivarérett egyének voltak. Ilyen itt nyaralók más 

 magas északi madárfajok közül is akadnak (pl. Tringa subarcuata, alpina 

 stb). Nálunk való tartózkodása közben ugarokon, nedves réteken, legelő- 

 kön, tarlókon, kukoriczában, mocsarak mellett találhatjuk. Hangját fel- 

 szálláskor, vagy reptében leginkább hallatja; ez tlü-i, klü-i vagy tlüe-i 

 szótagokkal fejezhető ki. 



Rovarok, egyéb alsóbbrendű állatok, mint férgek s különösen a földi 

 giliszta, kedvencz étkei; de álczákat, rovar- és lepkebábokat is pusztít- 

 nak — így hát igen hasznos madár. 



A HAVASI LILE. 



Charadmis morinellus L. 1758. 



[Moriiiellus anglicanus Briss. — (lliaradriiis tartaricus Páll. — Charadrius 

 anglus MÜLL. — Charadrius sibiricus Lep. — Eiidr. montana, stolida Brhm. — Mori- 

 nellus sibiiicus Bp. — Eudromias morinellus Keys & Blas.]. 



Jegyei: rigónagyságú, de zömökebb; homloka feketebarna és rozs- 

 dásszürkés-fehéren foltos; álla fehér; szárnyfedői szürkésbarnák, világos 

 rozsdásan szegve ; csőre vékony, fekete ; csüdje zöldesbarna, lábujjai feke- 

 tés szürkék: szeme sötétbarna. 



Leírása. Xydri tollazatban : a fej felső része feketebarna, elől sűrűb- 

 ben, hátrább kevésbbé sárgásfehéren foltos ; a szemen át, hátra felé széle- 

 sedő tiszta fehér sáv; a csőrtő és szem között úgy fültájékon szürkés- 

 barna, előbbi rajzolat fehér foltokkal; áll, torok és végbéltája fehér, úgy 

 az alsó farkfedők is; felső test barnás hamuszürke, minden toll rozsdá- 

 san vagy sárgásfehéren szegve, a nyak felső részén legkevésbbé; a begy 

 világosbarnás hamuszürke, mely színt a mell és oldalak rozsdaszinétől 

 fölül erösebb, alul elmosódó sötét szegésű fehér szalag választja el; az 

 alsó test közepét nagy feketebarna folt foglalja el ; az evezők sötét szürke- 

 barnák, az elsőnek szára fehér, a hátulsók hegye és belső széle rozsdás- 

 fehéren szegett; a farktollak töve szürkebarna, végük felé feketésbarnák, 



