150 V. REND. FUTÓK. 



a középsők hegye keskeny sárgásfehér szegessel, mely szín a szélsőkön 

 folttá nagyobbodik. Őszszel az öregek hasonlítanak a fiatalokhoz, fölül 

 főszínük kissé sötétebb, mint nyáron, az egyes tollak szegése élénkebb 

 rozsdaszínű s élesebb; a fej rozsdásan foltos s nem oly sötét egyszínű- 

 ségre hajló, mint nyáron; a szemsáv rozsdás s nem tiszta fehér; torkuk 

 sötétszürkésen hosszában, begyük ellenben harántosan sávos; különben 

 alsó testük szürkésfehér. 



Mértéke: H. 21—22; Sz. 14-5— 15-5; F. 6-3— 38; L. 3-5— 37; 

 Cs. 1-2— 1-6 cm. 



Mocsári madaraink közt ez az egyedüli, melynek otthona a havaso- 

 kon van. Igaz ugyan, hogy a magas hegyeken, a hóhatáron is mindig a 

 lápos, mocsaras helyeket keresi föl, mégis sajátszerű, mikor az ember 

 ilyen tájon, hol mindennel előbb, csak mocsári madárral nem vél talál- 

 kozhatni, vele összekerül. Igazi hazája a magas Észak fel a 73° é. sz.-ig, 

 a hol Skandinávia, Oroszország, Szibéria, Novaja-Zemlja nagy fensíkjain, 

 hegyein, az úgynevezett « hegyi tundrában*, magányos, kietlen helyeken 

 költ. Tromsönél (69° 38' é. sz.) 800 m. magasan a Flöifjelden találtam 

 néhány fészkelő párt, melyek az örök hó között bizonyos lápos, elmocsa- 

 rasodott s így hóment részeken tanyáztak. Skóczia magas hegyein úgy 

 Németországban, Stiriában is találtak egyes fészkelő párokat. Hazánkban 

 szintén a legmagasabb hegyi lápok, mocsaras havasi rétek néhány pont- 

 ján fészkel, főleg Erdélyben a Gibin hegységben. Ez utóbbi helyek fész- 

 kelésének legdélibb — úgy mondhatnám — szigetei. 



Költözködéskor azonban nálunk is sokkal gyakoribb, bár közönséges- 

 nek éppen nem mondható. A Földközi tenger vidékein, Perzsiában telel. 

 Magyarországon, főleg októberben, novemberben, gyengébb időjárással 

 deczemberben, tavaszszal meg áprilisban, mutatkoznak az átvonulok ám- 

 bár ekkor sokkalta ritkábban, mint őszszel. Nem annyira mocsaraknál, 

 mint a mezőn, kukoriczákban, gazos ugarokon, tarlókon szállnak meg. 

 P^stmegyéböl legtöbb példányt tudok (Pótharaszt, Fülöpszállás, N.-Kér, 

 Ócsa), Sopronmegyéböl (Fertő-Szt.-Miklós) gyűjteményemben van egy 

 példány ; Gömörmegyében, Hunyad- és Szebenmegyékben szintén többször 

 lőtték. 



Horvátországban először 1894 április 11-én Molve falunál észlel- 

 tek 6 — 8 darabot, melyek közül egyet lőttek is. Hangjuk trü, drü, dre, 

 drö, drr, drr. Fészküknél roppant bizalmasak s az ember körül 20^30 

 lépésnyire egérszerűen futkosnak a posványos gyepen. Tojásaikat valami — 

 pár szálacskával bélelt — mélyedésbe a földre rakják vagy a mohás talajt 

 kissé homorúra nyomják s ide tojnak 3^4 tojást, melyek fénytelenek, 



