156 V. REND. FUTÓK. 



madárkát látunk; az egyik egy lábon áll vízszintes testtel, behúzott nyak- 

 kal; a másik fürgén szalad, másodperczenként legalább 7 — 8 lépést téve; 

 a harmadik mindkét lábán áll ugyan, de nyakát, fejét feltartja, testével 

 pedig sajátságos hintázó bókolgatást ismételget, akár csak ezombjain át 

 tengelyt szúrtak volna testén keresztül, melyen előrészét le-lekapja, farkát 

 meg felvetegeti, közbe fejét gyorsan fellöki s hirtelen visszarántja, a mit 

 különben a bibicz s más lilerokonai is gyakorta megtesznek ; a negyedik 

 egy lábon áll, másik lábát azonban kissé hátra s oldalt nyújtja, megfelelő 

 szárnyát azonképpen hátraterjeszti: nyújtózkodik; emitt egyik valami rovart 

 vagy férget szed fel a gömbölyű kavics közül, amott meg egy másik fültövét 

 vakarja, oly sebesen rugdosva kicsi lábával, akár a varrógép karja; egy- 

 kettő tollászkodik, a földre is lehevert néhány, végre akad olyan is, a mely 

 egy lábon ugrálgat előre. Csendes szemlélgetésünk, még ha puskalövés- 

 nyire vagyunk is tőlük, nem zavarja őket foglalkozásuk közben; de ha 

 komolyan reájuk támadunk vagy lövünk, bizalmaskodásukat azonnal 

 gyanakodó félelem, megvadulás váltja fel. Felkapnak a magasba, ki arra, 

 ki erre nyilai, messzebb azonban ismét összeverődik a társaság s bizto- 

 sabb helyre ereszkedik. Könnyen, ügyesen, sebesen repülnek, miközben 

 karcsú szárnyaikat a kéztöben hirtelen hátrahajlítva tartják. így haj- 

 szolhatjuk őket tovább s mindig ugyanazt fogjuk tapasztalni : a csapatka 

 bevár bizonyos távolig, azután előre repül a vízparton, levágódik s ismét 

 megyén, a meddig csak kavicsos, kopár partot vagy eféle helyeket talál 

 maga előtt; ha azonban ezek elfogynak, átcsap valami szigetre, a túlsó 

 partra s nyugalomban élvezi tovább életét. A kis lile márczius utolsó 

 hetében és áprilisban, az országos középnap szerint: április i3-án, érkezik 

 vissza hozzánk telelőhelyeiről. Májusig, sőt e hó elején is tart még mozgal- 

 muk, de ekkor már, daczára hogy rendesen még mindig kisebb-nagyobb 

 társaságokban találjuk őket, mindegyiknek meg van a maga párja. Fész- 

 kelő helyet a már ismertetett területeken, napos, kavicsos szigetkéken 

 választanak, melyek lehetőleg a folyamok, vizek árterénél valamivel maga- 

 sabban feküsznek. Párosodáskor szokott hívogató hangjukon kívül sűrűb- 

 ben trilláznak, így tetszelegvén élettársuknak. Meleg vonzalom és hűséges 

 szerelem kapcsolja össze a családalapítókat, a mi jellemzi egész családi 

 életöket, még a fiókák nagykorúsága után is. Fészket nem rak. A tojó 

 silány mélyedésbe, a puszta talajra május közepén 3 — 4 világos rozsdás- 

 sárga alapszínen barnásán, szürkésen foltozott, fröcscsentett, pontozott, 

 fénytelen tojást tojik, melyek színezete annyira talál a környezethez, hogy 

 igen nehéz őket meglátni. Mindig kisebb telepekben költ s fészkeik nem 

 igen nagy távolságban vannak egymástól. 



