1G4 V. REND. FUTÓK. 



a legnagyobbakoii fehér folt; szárnyán két fehér csík; a fark középső 

 tollai oly színűek mint a háta, a többi pedig fehér alapon barnásán 

 csíkozott, a szélsők fehérek, csak hegyük feketebarna ; szeme sárga ; csőr- 

 töve (középig) zöldessárga, vége fekete ; lábai sárgák (halál után zöldesek 

 lesznek). Ezt a madarat nálunk legtöbbször a reznektúzokkal tévesztik 

 össze. 



Leírása. Nyári tollazafhan a Jiím : egész fölső teste föld- vagy 

 homokszínű barna és némi rozsdasárga alapon sötétbarnán, hosszában 

 foltos; a nyak alul halvány rozsdásfehér alapon szintén sötétbarnán 

 hosszában foltozott, úgy az alsó test oldalai is, noha ritkásan; a szárny 

 legfölsöbb része valamivel sötétebb mint a hát s fehér harántcsíkos, 

 lejebb világos barnás szürkésfehér, sötétbarna és fehér hegyű tollakkal, 

 melyek a szárnyra szintén harántcsíkot rajzolnak. A tojó nyaka alul 

 ritkásabban, vékonyabban foltos; termetre valamivel kisebb a hímnél. 

 Őszi tollazatúkban a rozsdás szín uralkodóbb. 



Mértéke: H. 37—39; Sz. 23'4— 26; F. 11-3— 14'1; L. 6-8— 82; 

 Cs. 3-1—4 cm. 



Európában Angolországtól, Dániától lefelé a Földközi tengerig, főleg 

 délen, délkeleten költ; úgy Észak-Afrikában, Közép-Ázsiában, az Altáji 

 vidékén. Indiában szintén előfordul, de az itt élő példányok valamivel 

 kisebbek s a harmadik evezőjük is fehér foltos. Ez utóbbi eltérést 

 néhány magyar példányon is találtam s úgy látszik, hogy minél jobban 

 haladunk délkeletnek, annál sűrűbben s megfordítva északnyugot felé, annál 

 ritkábbak fordulnak elő az ilyen « megbélyegzett » ugartyúkok. A nyugoti 

 madarak a typikusak (az első két evező fehér foltos) a délkeletiek pedig 

 (az első három evező fehér foltos) az Oedicnemus oedicnemus iudicus 

 Salvad. (1866) fajtához tartoznak. Ez utóbbi eddigelé Európából nem volt 

 ismeretes, de a magyar példányok révén földrészünk ornisában most 

 már szintén szerepelhet. Legészakibb és legnyugotibb előfordulása a 

 Csallóköz. Kis-Ázsiában már gyakori s Indiában különösen."*^ 



Az ugartyúkhoz engem gyermekkori emlék fűz. Ott állott boldogult 

 édes atyám dolgozó szobájában sok kalitka élömadár szomszédságában 

 ez az egyetlen kitömött madara, melyet régen-régen, abban az időben, 

 mikor oly képesen írhatott csak a magyar költő a nemzethez, mint a 

 minők «A madár fiaihoz » s hasonló értelmű versek. Hermán Ottó ke- 

 rített Kőszegen s kikészítve atyámnak ajándékozott. Ez volt sokáig 



* A serajevoi múzeumban levő ugartyúkok közt is találtam ezt a fajlát, noha nem egészen 

 typikus kiadásban ; így hát a megszállott tartományokban is előfordul. 



