XII. CSALÁD. SZALONKAFÉLÉK. 169 



felhajló csőrú; főszíne fehér; a fej fölül a nyak közepéig, a szárnyakon két 

 hosszú sávalakú folt és a nagy evezők, barnásfeketék ; csőr fekete ; szem 

 barnapiros ; lábak kékes ólomszürkék. A fiataloknál a fehér szín pisz- 

 kosabb, a fekete foltok barnásak, a szárnyon minden toll világosbarna 

 szegessel. Télen az öregek és fiatalok farka világosszürke, alsó testük is 

 szürkésbe hajlik, a fejfolt nem terjed a nyakra. (L. I. köt. IV. és VIII. tábla). 



Mértéke: //. 36-6— 41 ; Sz. 22-3— 235; F. 8-7—9; L. 7-9— 88; 

 Cs. 8 — 85 cm. 



A gulipán Európa és Ázsia mérsékelt égöveinek tengerpartjait, szik- 

 sós, kopár partú, szabad vizű, szigetes nagyobb tavait lakja. Újabb időben 

 elterjedési övének északi részében határozottan megfogyott, de azért a 

 Balti tengernél, Hollandiában, a schleswig-holsteini szigeteken még költ, 

 úgy a Rhone torkolatánál. Számosabb a Földközi tenger partjának megfelelő 

 helyein, a Dobrudsában, a Sinoé tavon s különösen déli Oroszországban, a 

 Kaspitengertől Közép-Ázsiáig, Dauriában, Mongolföldön. Afrikában Egyp- 

 tomból le délfelé számos helyen előfordul. Télen Khinában és Indiában 

 figyelték meg. Hazánkban úgy látszik megfogyatkozott s csak egyes 

 kiválasztott helyeken költ még egy-két pár; így a Balatonnál Szikla G. 

 Fonyódnál találta fészkelve, Lakatos K. 1874-ből a palicsi tóról, 1883-ban 

 Szentesről, 1885-ben a tápéi rét poi^ányi részéből (ugyancsak Szegednél) 

 említ fel elpárzott, fészkelő gulipánokat. A Velenczei tavon sohasem lát- 

 tam, de mondják, hogy régebben ott is volt. A Fertő keleti partján a 

 «Land- és Zicklacke» tócsák szigetein néhány pár rendesen költ, előbb 

 azonban Jukovits szerint számos volt. Innen ismerem én is a gulipánt. 

 Kerültek még tojások Csongrádból, Tázlárból (1859), Pestmegyéből (1834) 

 is. GsATÓ J. szerint Erdélyben nem költ, de vonuláson a Marosnál, 

 Sztrigynél észlelték,"*' 



Áprilisban érkezik, s a széktavak kopár « hátain », kiemelkedő, sza- 

 bad kilátást nyújtó gerinczein, porondjain telepszik meg s május közepe 

 felé ilyen meztelen kavicsos, rövidgyepú helyeken a tojó kis gödröcskét 

 kapar, melyet néha holmi száraz fűszálakkal is kibélel s ide tojja 

 •2- 4- .■) világos rozsdás sárgás alapon, szürkésen és olajbarnán, feke- 

 tésen foltozott, pontozott körte alakú tojásait. 



Tojásmérték: H. 47—51; Sz. 33—38 mm. 



Fészkükhöz a párok egyaránt odaadóan ragaszkodnak, felváltva köl- 

 tenek. JuUusban a fiókáik repülősek. A gulipánnak nem annyira visel- 



* Ujabban Lakatos szerint a Fehértó vidéken mintha felszaporodott volna s csapatosan is 

 mutatkozik: 



Chet-nel: Magyarország madarai. II. 2z 



