170 V. REND. FUTÓK. 



kedése, mint alakja tűnik fel s ragadja meg legelőbb figyelmünket. Tarka- 

 sága azonnal szembe ötlik, akár egy lábon állong, vagy ide-oda futkos a 

 partokon, akár úszkál s réczék módjára szürcsölget. Élelem keresés közben 

 hosszú csőrével felzavarja az iszapot s az ott rejtőzködő alsóbbrendű 

 állatokat, melyeket csorcsogva nyeldes le. Nem röpköd sokat s napközben 

 inkább egy-egy kiválasztott helyen tanyázik, hajnalban csak és alko- 

 nyatkor élénkül még jobban. Nyakát rendesen S alakban tartja s repülés 

 közben ugyanígy összehúzza, lábait elnyújtja. Hangját nem hallani oly 

 gyakran, mint a lilék és czankók fütyülését, néha azonban mégis nyújtott, 

 panaszos tüjt, tüjt, tü-it, tü-it vagy hü-itt, hűjt, gvi-gvi-gvű-it formán 

 szól s párosodáskor kliu, kliu, kliúk, kliúk szaporázva ejtett szótagokkal 

 udvarol párjának. Szeptemberben távozik tőlünk s vele csakugyan úgy 

 vagyunk, hogy kíváncsian várjuk vissza tavaszszal: kevesebb jön-e? A^agy 

 egyáltalán megjön-e még? Nem sok idő múlva, azt hiszem, hiába fogjuk 

 várni azt a néhány még nálunk tanyázó párt is. 



Tápláléka alsóbbrendű rákokból, vízirovarokból, ebihalakból, hal- 

 ivadékokból áll, gazdaságilag csekély számánál fogva nálunk már csak 

 közömbös szerep jut neki. 



33. NEM: 



TÖCSMADÁR. 



HIMANTOPUS Briss. 1760. 



Csőr egyenes; csüd 2V2-szer hosszabb a középujjnál, két szélső 

 ujjának tövét kis hártya köti össze, hátulsó ujj hiányzik; leginkább szikes 

 tavak környékén, nem annyira kopár, mint alacsonyabb füves, csuhis, 

 mocsaras helyeken tartózkodnak. 



A GÓLYATÖCS. 



Himantopus Jiimantopus (L.) i758. 



[Charadrius himantopus L. — Himantopus vulgáris Bechst. — Hím. rufipes 

 Beghst. — Hím. melanopterus, atropterus Mey. — Him. Plinnii Flemm. ■ — Him. albi- 

 collis ViEiLL. — Him. europaeus Sand. — Hypsibates himantopus Nitsch. — Himan- 

 topus longipes, brevipes, melanocephalus Brhm. — Him. minor Natt. — Him. 

 candidus Bonn. — Him. autumnalis Gray]. 



Népies nevei: széki szarka, széki gólya (Alföld); gólyalábú töcs; 

 töcsmadár, (néhol, pl. a Kunságban, a pólingot hívják így, de úgy hiszem 



