XII. CSALÁD. SZALONKAFÉLÉK. 177 



a fejtető és a hát eleje) sárgásfeliéren foltozott, pettyezett; a uyak alján és 

 begy táján néha barnás árnyalat; evezőinek külső fele és hegye barnás- 

 fekete, belső fele barnásfehér, szára fehér, szárnyán fehér csík ; ez a téli 

 tollazat, melyben nálunk előfordul. A nyáron hátán, fején, begyén rozsdás 

 szín is látszik. 



Mértéke: //. 17— 18'5; Sz. 12-^2— 13-4; F. 4-8— 5-2; L. 21— 2-7; 

 Cs. 2—2-6 cm- 



A legmagasabb sarki tájakat lakja, alig néhány fészke ismeretes, 

 melyeket Sabine a Parry-szigeteken, Feilden a Smith-tengerszorosnál (82° 

 35' é. szél.), a német sarki expediczió 1876-ban a Sabin-szigeten keleti 

 Grönlandban, Dr. Bessel Godhaabnál (81° 38' é. sz.) talált. Tojásai is 

 csak kevés példányban vannak a nagy múzeumokban. Igazi otthona 

 úgy látszik ott van a Sark közelében, hol az ember lábnyomait nem 

 igen találjuk. Költözködéskor a mérsékelt és déli övekben, főleg homokos 

 tengerpartokon, csapatosan jelentkezik. A szárazföld belsejében levő na- 

 gyobb tavaknál, ha homokos, sáros, meztelen partuak, szintén mutat- 

 kozik, de ritkábban. Nálunk egy Oravicz (Árvám.) táján februárban ejtett 

 példány a Nemzeti Múzeumba származott : ez azért érdekes, mert tavasz- 

 kor igen ritka. Öszszel azonban más rokonfa,ju madarak közt gyakrabban 

 látható s kifehérlik a többi kis parti szalonkák közül. A Fertőnél, Velenczei- 

 tónál minden évben, főleg szeptemberben megfigyelhető ; utóbbi években 

 a Balatonnál is (1896 őszén Lellén) több darab került; így hát nálunk 

 átvonuló madár s nem ritka vendég, mint a közel múltban még vélték. 



36. NEM: 



SÁRJÁRÓ. 



LIMICOLA Koch. 1816. 



Csőr hosszabb a csüdnél, végén kissé lapított és aláhajló; testök 

 karcsúbb, mint előbbi nemé ; hátulsó ujjuk közepes hosszú ; az előre álló 

 három ujj teljesen szabad; külsőre, mint életmódra a partfutó és a 

 sárszalonkák sajátságait mintegy egyesíti magában. 



Chernél- Magyarország madarai. II. 



