200 V, REND. FUTÓK. 



az anyamadár, otthonát féltve, a nyiríak csúcsára, söt a távíró drótra 

 szállva rimánkodott, s mint valami barázdabillegető illegve-billegve 

 kereste az egyensúlyt. Fészekalja négy körtealakú, agyagsárgás alapon 

 szürkésen s főleg olajbarnásan pontozott, szabálytalan kisebb-nagyobb 

 foltokkal tarkított tojásból áll. 



Tojásmérték: H. 39—45; Sz. 28-5— 31-3. mm. 



A tojó két hét alatt költi ki fiókáit, melyek alakoskodva bujkálnak 

 a füvesben s nehezen lelhetők meg. Angusztus elején kezdenek nyng- 

 talankodni s a fiatalok legelőbb, később az öregek is vándorútra kelnek; 

 szeptemberben java részök itt hagy, októberben csak egyesek mutat- 

 koznak még. 



A czankók tápláléka általában vizirovarokból, knkaczokból, szöcs- 

 kékből, bogarakból, legyekből, szúnyogokból s más kisebb állatkákból 

 áll, mihez egy-egy gyenge növényhajtást is csipkednek s az emésztés 

 gyorsítására kavicsokat nyelnek. Kivétel nélkül mind nagy étkü hasznos 

 madarak. így ha nem is feltűnő, de a kártékony és fölösleges, kellemetlen 

 rovarok, bogarak számának apasztásával mindenesetre bizonyos korlátozó 

 és szükséges munkát végeznek a természetben, mely kétségtelenül lege- 

 lőinknek, kaszálóinknak nem esik kárára. Pecsenyéjök nem sokat ér, 

 azért bízvást megóvhatja őket — mint teszi is — az igazi vadász, 

 legföljebb mellesleg puskáz reájuk. Tojásaik — különösen a most leírt 

 fajt értve — bibicztoj ásókként szintén nagy számban szoktak piaczra 

 kerülni, mert nemcsak hogy a bibiczczel egy időben, de igen hasonló 

 helyeken rakja azokat. Nem ártana tehát, ha ez a rablás, mely merőben 

 tör vény elleyies, nagyobb figyelemben részesülne s meggátoltatnék. 



A 1 CSTÓS CZANKO. 



Totanus fuscus (L.) 7758. 



[Scolopax fusca L. — Scol. cantabridgiensis Lath. — Tringa atra (ím. — 

 Limosa fusca Páll. — Totanus Rayi Leach. — Triii^a totanus Mey, — Totanus 

 natans, maculatus Beghst. — Scolopax maculata Tunst. — Tot. longipes Leisl. — 

 Erytrhoscelus fuscus Kaup. — Erythr. ocellatus Bp.J 



Népies nevei: nagy fütyülő- vagy piroslábú sneff; fekete sneff 

 (nyári toUazatban) ; kendermagos sneff (téli tollazatban). 



Jegyei : gerlenagyságú ; hosszú lábaival és nyakával azonban 

 nagyobbat mutat, czankóink közt ö a legnagyobb; hátának alsó fele 

 fehér ; szárnytükre fehéren és szürkésen csíkos ; téli tollazatban az előbbi 



