XII. CSALÁD. SZALONKAFÉLÉK. 203 



fehér, az alsó test szürkésfehér, a begy és mell oldalain sötéten hosszában 

 foltozott, szintúgy a farkfedők is; a csőr töve nyáron sárgás, azután 

 barnás, hegyén fekete (a fiatalok csörtöve sárgásszürke) ; az öregek lába 

 fekete, a fiataloké feketésszürke: szem sötétbarna. 



Mértéke: H. 37— 39'5; Sz. 19—26; F. 6-6—7; L. 4-7—5; 

 C'.s. 6 — 6"5 cm. 



Lappóniától körülbelül a Jeniszei völgyig, tehát a magas északon 

 költ. Költözködéskor főleg nagyobb tavaknál, tengerpartoknál fordul elő s 

 télen a Földközi-tenger vidékein, Nyugot-Afrikában, úgy Kelet-Afrikában 

 is észlelték. Hazánkban csak átutazóban néha száll meg s ritkább 

 átvonulóink közé tartozik. A bécsi udv. múzeumban három magyar 

 példány van (két fiatal és egy öreg csontváza), melyek Holicsról (két 

 darab) és a Fertőről valók. Utóbbi tónál 1890 szeptember hóban löve- 

 tett egy, mely a nemz. múzeumba jutott. Jukovics is írja, hogy egy 

 Ízben két példányt kapott innét. Évek előtt egy ? Déván is került; 

 (Hunyadm.) ez Buda A. gyűjteményét gazdagítja. 1895 szeptember 17-én 

 Gaál G. a Balatonnál — Lellén — három darabot látott, melyek közül 

 egyet meglőve gyűjteményében őriz. 



A NAGY GODA. 



Limosa limosa (L.) i7o8. 



ÍScolopax limosa, L. — Scol. belgica Gm. — Totanus aegocephalus, limosa 

 Bechst. — Limosa melanura Leisl. — Limosa aegocephala Keys & Bl. — Fedoa 

 melanura Steph. — Limicola melanura Vieill. — Totanus melanurus Seeb. — Limosa 

 islandica, brachyptera Brhm.] 



Xépies iievtM : goda szalonka (Szamos és Zagyva mentén) ; lotyó- 

 siieff, vonyó- vagy gombosorrú sneff (Alföld). 



Jeyyei: galambnagyságú, de hosszú nyakával, csőrével, lábaival 

 nagyobb benyomást tesz ; a szárnyon fehér tükör ; farktöve fehér, külön- 

 ben farka barnásfekete: csőre majdnem egy harmaddal hosszabb a csüd- 

 nél, hegye nem igen felhajló; a középső ujj karma belső felén fürészes. 



Leírása. Xtjári tollazatban az öreg hím: fejteteje rozsdavörös, 

 rövid fekete foltokkal; a pofák, nyak rozsdavörösek; a hát eleje és a 

 vállak rozsdabarnák, sötétbarna, feketés foltokkal ; a hátulsó evezők feke- 

 ték, szélükön háromszegletű rozsdás foltokkal, a többi evező fénytelen 

 fekete, csak tövük fehér; szárnyfedők szürkésbarnák; a hát alsó fele 

 feketésszürke toUszegésekkel ; az alsó test oldalai és a begy rozsdás alap- 



26* 



