XII. CSALÁD. SZALONKAFÉLÉK. 207 



délibb övekben csatangoló szalonkaféle madarak, mint különben többször 

 említettem, más fajok közt is akadnak. 



A póling tehát tulajdonképpen nem a mi madarunk, mégis nép- 

 szerűség, közismertség dolgában, sok-sok más itt költő faj sem verse- 

 nyezhet vele. Csakúgy mint az erdős vidékeken a sneffet — értve az 

 • idei szalonkát — akár a tálból, akár a szabadból vagy piaczról, s leg- 

 alább is híréből, boldog-boldogtalan ismeri : épp úgy a póling is, déli- 

 bábos, gulyakolompos, széles-széles rónaságunkon, az Alföld laposait és 

 legelőit, tanyáit lakó és járó magyarságunk szemében, s hangja után 

 fülében is. általánosan ismert szárnyas. Jól tudják, hogy a « hosszú görbe 

 orrú«. « szépen fütyülő* (mert a többi sneff csak « fütyülő*), « időtjósló*, 

 és speczialísta létére szavával « szeletjelentő >» madaruk*, mikor átvonu- 

 láskor — tavaszszal és őszszel — nagy csapatokban ide-oda húzva és 

 telepedve, csengő, tiszta, fuvolázó hangjával élénkíti a puszták nyugal- 

 mát, csak úgy ragaszkodik az ő « tengersík « vidékükhöz, mint ők maguk 

 mindenkor. Akár csak a pásztor mélázó furulyázása, épp úgy illik a 

 póling dallamos, hol mélyebben, hol magasabban hangzó pó-li, póli, poli, 

 pö-li ; puli, póli ; tloii-i, tle-ü-i szólása a rónaság gyér életű, csendes, ter- 

 jedelmes vidékébe. Gyakran még nem, vagy már nem látjuk a magas 

 levegőégben szárnyaló póling csapatot, de hangjuk messziről felénk 

 cseng, halkan-erősebben, a szerint, a milyen a szellő járása. Tanyai 

 ember, pásztor, gyerek, vadász ritkán mulasztja el. hogy ílótázásukra 

 vissza ne feleljen: hívogatja, beszélget velők, mintha csak biztos volna, 

 hogy a csalogatásra oda jönnek feje fölé. 



Márcziusban, mikor az idő kiengedett, kezdenek az elsők mutatkozni ; 

 az országos középnap szerint múrczius 13 — M-éii. A java részök azon- 

 ban csak április elején és e hó közepéig lepi rónáinkat; s különösen a 

 Duna és Tisza közében, a Kunság, Jászság nagy szikes gyeplegelőín, 

 melyek helylyel-közzel kisebb pocsolyákkal váltakoznak, úgy a Duna- 

 Tisza mellékén, nagyobb mocsárvidékeinken, a Fertőnél. Balatonnál stb. 

 s egyéb hasonló területeken számos. Április 20-ika után mennyiségök 

 napról-napra fogyatkozik s májusig úgyszólván mind eltakarodtak észa- 

 kabbra. Augusztusban, még zabaratáskor, hordáskor, újból kezdődik vonu- 

 lásuk s tart késő őszig: novemberben már csak itt-ott akad belőlük egy- 

 egy csapat, de néha gyenge teleken át egyesek nálunk is maradnak. így 

 a hatvanas években a Hanyság körül egész télen mutatkozott egy csapat, 

 mely az országúton varjak módjára szedegette a hulladékokat; 1881 2. 



* Ezért hívják szélkiáltónaí az Alföld több helyén. 



