210 " V. REND. FUTÓK. 



A VÉKONYCSŐRŰ PÓLING. 



Numenius tenuirostris Vieill. Í8i7. 



[Numenius syngenicos Mühl]. 



Jegyei : galambnagyságú, mint a következő faj ; színezetre előbbi- 

 hez hasonló s fejteteje minden rajzolat nélkül szűkölködve, aprón foltos; 

 csőre rövid, sarlós, körülbelül olyan, mint a következőé, de sokkal véko- 

 nyabb, finomabb, főleg hegye; begye és melle oldalain szív vagy dűlt 

 négyszöges alakú foltok; a szárny alsó fedői fehérek; a fark fehér és 

 sötétszürkésbarnán élesen csikozott; a hát alsó része és farcsíkja tiszta 

 fehér; a csőrre nyúló tollazat az alsó káván épp annyira terjed előre, 

 mint a felsőn. 



Mértéke: H. 38-44; Sz. 25-25; F. 9—11; L. 6-7— 7-2; Cs. 

 9-2 cm. 



A pólingok közt — ellentétben a másik kettővel — ez déli faj s a 

 Földközi- és Fekete-tengerrel határos tartományokban fordul elő, úgy Észak- 

 Afrikában is. Nálunk ritkaság számba megy, de azt hiszem gyakoribb, mint 

 gondoljuk, s azért nincs gyűjteményeinkben jobban képviselve, mert ren- 

 desen az elejtetteket nem ismerik meg faj szerint, lévén közismeretben 

 csak nagy és kis póling. Mióta a figyelem jobban feléje fordult, több- 

 ször is került, mint az előtt. 1890 márczius 20-án a Fehértónál Zsótér L. 

 lőtt két darabot, melyek egyike a Nemzeti Múzeumnak jutott; ugyanott 

 ő 1893 márczius 27-én ismét puskavégre kerített egy példányt. 1893 már- 

 czius 28-án Szegednél lövetett 1 db. $, melyet egy bécsi vadkereskedőtől 

 H. Glück vásárolt meg. Gyomrában egyébb rovarok mellett főleg Liciniis 

 silpJioides volt sok. Ugyanaz évben április 10 — 15-ike közt Tisza- Abád-Szaló- 

 kon KoszTKA L. a Tisza árvizes helyein 30 — 60 darabból álló csapatok- 

 ban találta s négy darabot lőtt is, melyek közül két darab kitömetett. 

 Szerinte hangja trillázóbb, repülése sebesebb, mint a nagy fajé s a paj- 

 zsos czankóéra emlékeztető; a másik póling fajok közé nem kevere- 

 dik, vetésre sem igen jár, hanem a vizek körül és a porondokon tanyá- 

 zik. 1893 őszén, október 28-án, Kun-Félegyházán is lövetett egy példány, 

 mely Hermán OTTÓ-hoz került. 



Buda Ádám gyűjteményében Reán szintén van egy, Totesden (Hunyad- 

 megye) 1863 augustus 28-án ejtett d" példány. A nemzeti múzeumi pél- 

 dányok egyikét ( ?) 1845 szeptember 20-án lőtték Pestmegyében. A zágrábi 

 múzeumban két horvátországi példányt találtam. 



