218 " V. REND. FUTÓK. 



16 napi kotlás után megfakadnak a tojások s a kis szalonkák azon- 

 nal lábukra állva, belépnek a mocsárba. Egy hónap alatt anyányiakká 

 növekednek s augusztus elejével már nagyobb kirándulásokat tesznek 

 a messzebb fekvő vizek, mocsarak környékére, bizonyos kóborlásokkal 

 nyitván meg az őszi költözködést. A fiatalok vonulását szeptember végén 

 és októberben követik az öregek, de enyhe idő jártával még november- 

 ben is találhatunk egyeseket, sőt be nem fagyó, meleg forrásos helyeken 

 áttelelő példányokat is. Öszszel még kevésbbé válogatja a területet 

 mint tavaszszal s egyesek országszerte majdnem mindenütt előkerül- 

 nek; még burgonyaföldeken, kukoriczákban, réteken, nedves vízállásos 

 ugarokon is. 



A sárszalonkák főtápláléka álczákból, nyüvekből, kis csigákból, fér- 

 gekből, rovarokból áll, mellesleg és szükség esetén gyenge magvacskák- 

 ból is, mint arról különösen késő őszszel vagy télen lövött példányok 

 begy- és gyomortartalma révén meggyőződtem. Hasznos madarak, de 

 finom pecsenyéjökkel az embert közvetetlenül is szolgálják, a miért a 

 vadászat körében szerepelnek. Rapszodikus, sebes reptök próbára teszi 

 a lövőt s közfelfogás szerint — főleg szeles, hűvös időben — a tavaszi 

 « mórsneffezés •) a legnehezebb lósport. Egy vadnemre sem történik annyi 

 hibás lövés^ mint erre; méltán réme tehát a rosszpuskásoknak, a kiket 

 valami jó sárszalonkázó helyen bízvást kihozhatunk sodrukból. 



A KIS SÁRSZALONKA. 



Galünago gallinula (L.) Í758. 

 (Kép). 



[Scolopax gallinula L. — Philolimnos gallinula Brhm. — Límnocryptes galli- 

 nulla Kaup. — Ascolopax gallinula Keys. & Blas. — Gallinago miníma Leach. — 

 Telmatias gallinula Droste.] 



Népies nevei: szőrszalonka; kis mocsári szalonka. 



Jegyei: búbos pacsirta nagyságú, de tömzsibb; hátán zöldes és 

 biborzománczú fényes foltok; fejteteje fekete, apró rozsdás foltozással, 

 mely színezetet két oldalt, a szemek fölött a tarkóig nyúló, világos rozs- 

 dássárga sávok határolják; a csőr töve és a szem között levő széles sáv, 

 barnásfekete; a pofán keskenyebb ily szinű, de nem egészen a csőr 

 tövétől induló sáv; a felső káva töve kissé duzzadt s így az egész 

 csőrtő aránylag vastag, magas; a fark 1^ tollú; a lábak szürkéssárgásak, 

 az izületeknél zöldesek; a csőr vége feketebarna, töve felé sárgás, bar- 

 nás; szeme sötétbarna. Egészben hasonlít a többi sárszalonkához, 



