Xlll. CSALÁD. TÚZOKFÉLÉK. 227 



A tCzok. 



Otis tarda L. /758. 

 [Otis major Brhm. — Otis barbatus Dub.]. 



Xépies nevei: vad póka (Szt. Ágota, Fehérm.); túzi (Komárom- 

 megye). 



Jegyei: erősebb, vastagabb nyakú, nagyobb fejű és hosszabb lábú, 

 mint egy kanpulyka ; feje és részben nyaka is világosszürke ; alsó teste fehér ; 

 a felsőrészek világos rozsdabarnák és rozsdássárgák, fekete harántsávokkal 

 hullámosan tarkítva; a lábak szürkék; a csór töve szürkés, vége szaru- 

 fekete ; szemhéj fehér ; a szem sötétbarna. A kakasnak az alsó káva tövé- 

 ből hatalmas bajusza nő. (L. I. köt. IV. tábla, és 12. kép.) 



Leirása. Öreg kakas : a fejtető sötét hamuszürke, középen rozsda- 

 barnás sávval, a bajusz világos hamuszürke; a nyakoldalakon csupasz, 

 sötétszürkés, kékes folt; egyébként a fej és nyak világos hamuszürke, 

 csak a torok alsó részén húzódik a begy felé rozsdás narancssárga 

 rajzolat; hátul a nyak rozsdaszínbe hajlik, mely a hát felé élén- 

 kebb s a begyre is szürkés tollakkal keverv^e örvszerúen előre nyú- 

 lik; a hát és kis szárnyfedők világosabb és sötétebb rozsdasár- 

 gák vagy rozsdabarnák, fekete harántcsikozással ; a mell, has, szárny- 

 alja fehér, szintúgy a czombok és a farkalja; a középső szárn>fedők 

 világosszürkék s a nagyok fehérek, úgy a szárny hajlása is elől fehér; 

 a nagy evezők töve fehéresbarna, egyébként sötétbarnák, hegyük fekete- 

 barna, száruk fehér; a fark középső két tolla olyan mint a hát, a többi 

 rozsdasárga, fehér szegessel, legvilágosabbak a szélsők. A fiatalabb kakas 

 termetre kisebb s bajusza rövidebb. A tyúk szintén kisebb a kakasnál s 

 bajusztalan. 



Mértéke : H. d 100—108. ? 80—85. Sz. 63—69. F. 24-28. L. 12—17. 



Cs. 3*4 — 4'5 cm. 



«Hol vásznat fehérít a játszi délibáb, 

 Szilaj csikó iram s fehér gulya legel, 

 A hol szemes túzok sétálgat a mezőn, 

 A mely nyulárnyékot s ördögbordát terem, » 



így kezdi TojiPÁnk az « Ördögszekérről « szóló gyönyörű regéjét, egyikét 

 azon költeményeinek, mely Alföldünket s jellemző növény- és állat- 

 életét oly találóan festi. A természethistória csak kibővítheti a költő sza- 

 vait, de lényegileg nem változtathat rajtuk. Mert a túzok csakugyan elvá- 

 laszthatatlan madara a pusztáknak, különösen a magyar pusztáknak, s 



29* 



I 



