230 V. BEND. FUTÓK. 



tudható be ez a fényes eredmény, nemkülönben annak a körülménynek 

 is, hogy a vadászok a Rába mély partjában jól elrejtőzve állhattak föl. 



Ismeretes, hogy a tél sanyarúságát a túzok nemcsak a sok hóban, 

 fagyban érzi, hanem ólmos eső jártával is, mikor gyakran szárnyaik 

 összefagynak s egész falkák egyszerűen — akárcsak a juhnyáj — valami 

 fészerbe vagy akolba terelhetők. Nyáron meg az is előfordult már, hogy 

 a mennykő bele csapott a csapatba s többeket agyonsújtott. Az elemek 

 tehát határozottan oly ellenséges lábon állnak vele, mint alig más mada- 

 runkkal. 



Tavaszszal a falkák megoszlanak, szétszakadoznak s a kakasokban 

 felébred a szerelmi szenvedély. Felfújják magukat, szárnyaikat alácsüg- 

 gesztik, farkukat legyezőformán szétterpesztik és méltóságteljesen, dél- 

 czegen feszelegnek a tyúkok előtt, akár a pulykakakasok. így kezdik az 

 udvarlást. Vetélytársaikkal összetűzve, elkeseredett viaskodásokkal foly- 

 tatják. Mire a vetés kisarjad s annyira lábon áll, hogy nemcsak a varjú, 

 hanem a túzok is elbújhat benne, a párosodás izgalmas napjai végüket 

 érik. Ha kedvez a szerencse, egy-egy kakas két tyúkot is boldogít szerei- 

 mével, ha nem, megelégszik egyetlen választottjával. Május közepén a 

 családi örömök elé néző tyúk a véleményben, különös előszeretettel zab- 

 földeken, sekély mélyedést kapar, pár szál száraz alommal kibéleli azt, 

 s két, ritkán három, mindkét végén egyforma vastag, középen legduzzad- 

 tabb alakú tojást tojik, melyek halványszürkés olajzöld alapszínén, szürke 

 és olajbarna elmosódott felhős rajzok, foltok láthatók. (XXXIX. tábla.) 



Tojásmérték: H. n—11; Sz. 56—58 mm. 



Az anyamadár majd egy hónapig üli a fészket s a míg a vetés 

 föléje nem nő, fejét abból kissé kitartva vigyáz a netalán arra tévedő 

 ellenségekre. Ember közeledtére lelapul s csendes meghuzódásban gon- 

 dolja bőrét, fészekalját legjobban megmenthetni. A kikelt fiókák eleinte 

 gyengék, de pár napos korukban már vigan követik anyjukat, vele bújják 

 a" nagy táblák bokros gabonaszárait s az ötödik hétben nevelődnek any- 

 nyira, hogy a repülést is próbálgatni kezdhetik. A kakas csak mikor a 

 nevelés nehezebb gondja befejeződött, kezd otthoniasabb lenni s vigyázni, 

 őrködni családja fölött. 



Őszre több szomszédos fészekalj összeverődik, hozzájuk szegődnek 

 a nyáron át pár nélkül maradt vagy nem szaporító, csapatkákban kajtár- 

 kodó példányok s kezdődik az igazi falkás élet a jövő tavaszig. 



Túzokmadarunk tápláléka kor szerint változik. Míg a ki nem fejlő- 

 döttek tisztán rovarokat, álczákat, pajorokat esznek, addig a nagykorúak 

 főleg szemes életet, növények friss, gyenge hajtásait, különböző magvakat 



