233 V. REND. FUTÓK. 



a tollak meghosszabbodottak, lengők ; begy fekete ; az alsó test fehér, oldalaió 

 homokszínű alapon feketésen tarkázottak ; a felsőtest vörösessárga, homok- 

 színű, fekete harántcsíkozással és foltozással; a szárny fekete és fehér; 

 a fark töve és hegye fehér, a középső tollak kivételével, melyek olyan 

 színűek, mint a hát; a fark középső részein két fekete haránt csík. 

 Fiatalabb kakasok sörényes nyaktollai fejletlenek; felső testrészei erő- 

 sebben feketén foltozottak; a szárny fehérsége szennyesebb, foltozása 

 elmosódottabb. A tyúk kisebb a kakasnál, vékonyabb nyakán a fekete, 

 fehér és szürkéskék tarka rajzolatok, úgy a tollsörény hiányzik. Egyéves 

 kakasok hasonlítanak a tojóhoz, de tarkójuktól a hátig sötét sáv húzódik. 



Mértéke: H. 47—49. Sz. 25-5—26. F. 13-2— 146. L. 7— 7'4. 

 Cs. 2-2— 2-5 cm. 



Megjegyzendőnek tartom, hogy a rezneket az ugartyúkkal (Oedicne- 

 mus) — s fordítva is — szokták vadászaink összecserélni. Még 1829-ben 

 « Vadászattudomány ában>> Pák Dénes is összezavarta e két fajt. 



Európa mérsékelt s még inkább déli részeiben otthonos; így Spa- 

 nyolországban, Francziaországban, Oroszországban s Ázsiában Turkesz- 

 tánig. Legészakibb előfordulási pontjai, a hol mint ritkaságot észlelték: 

 Angolország, Dél-Skandinávia, Szt-Pétervár környéke. Magyarországban 

 sokkalta ritkább ugyan, mint a túzok, de azért szórványosan több 

 helyen fészkel; főleg a Csallóközben, az Alföld egyes pusztáin. Költöz- 

 ködő madár létére az ország különböző pontjain, leginkább októberben 

 és novemberben mutatkozik s kerül puskavégre. Pontos megfigyeléseink 

 azonban költözködését illetőleg még nincsenek. Ügy látszik tavaszszal 

 áprilisban jelentkezik számosabban területünkön. Nem él falkákban s 

 utazás közben is csak 3 — 4 darab verődik össze. Legjobban kedveli a 

 nyílt síkságokat, buczkás, vetéses helyeket; kukoriczában, lóherében, 

 gazos tarlókon, ugarakon, előszeretettel tartózkodik. Tgen jó futó s álta- 

 lában mozgékonyabb, sebesebb, berregőbb reptű, mint termetes atyafia. 

 Meglehetős óvatos, félénk; nyilt helyen nem várja be az embert, de 

 harasztos, csepőtés területen, úgy a száron álló mezőn gyakran lövés- 

 nyire robog ki előlünk. 1891 áprilisban Sopronmegyéből kaptam egy 

 gyönyörű kakast, melynek éppen csak szárnya hegye volt ellőve. A szép 

 madár nem érezvén komolyabb bajt, pár napig nálam volt fogságban, 

 egy tágas elléczezett fülkében. Közeledtemre mindig lármás szárnycsat- 

 togással fel-fel ugrott a tetőzetig és pru, prruru-prrútt, drruút forma 

 hangokat hallatott. A madarat tulajdonosának kívánsága szerint a Il-ik 

 nemzetközi ornith. kongressus tartamára az állatkertnek küldöttem, de 

 mi történt vele azután? nem tudom. 



