236 V. REND. FUTÓK. 



Szabolcs-, Biharmegyében ulazás közben megszálló darúcsapatokra. Ez 

 pedig így történik: A darúlövök ismerik a «darúszállásokat» s tudják, hogy 

 a darvak egy-egy helyen nem sokáig időznek, hanem állomásokat tartva 

 vonulnak fel tavaszszal, s le öszszel. Különösen tavaszszal járnak a 

 daru után, mert ekkor némely helyen — főleg a hol árpát vetnek — 

 napokig is elvannak s tollúk is értékesebb. A kinézett darvas területek 

 vadászatának tulajdonosával már jól eleve megegyeznek, hogy mikor 

 madarunknak « ideje van)), a kicsinálásokkal perczet se veszítsenek, 

 hanem szabadon kezdhessék a mesterséget. Alig hogy kieresztett az idő 

 s a darvak megindultak téli tanyájukról, a darúlövök — többnyire 

 bokorszámban 2 — 4-en — a kinézett délibb területekre utaznak s várják 

 az érkezőket. Még napszállta előtt kilesik a beszálló helyeket — szék- 

 fenéki locsogót — a hol t. i. a darvak éjszakázni szoktak. Jól elbújva 

 várnak itt, mert a darúsereg mindig előbb kémeket küld maga elé s 

 csak ha ezek meggyőződtek a hely bátorságos voltáról, jön a főcsapat, 

 többnyire már besötétedéssel. Miután a darvak letelepedtek s lubicskolni, 

 inni kezdenek, az öreg este pedig teljesen beköszöntött, embereink 

 elsompolyognak leshelyükről, feltéve, hogy a darvak nem igen messze 

 éjj éleznek s a hely hamarosan ismét elérhető. Ilyenkor csak éjfél után 

 indulnak ki újból a tulajdonképpeni vadászatra, és szél ellen, töltött 

 puskával — egymástól bizonyos távolban — csúsznak a sötétség bur- 

 kában, a darúhálás felé. Ha azonban nagy és nehéz út vezet odáig, 

 mint pl. a bihari « Sárréten*, a Berettyó mocsaraiban, akkor mindjárt 

 a beszállás után, illetőleg az éjszakának rájuk szakadásával, elkezdik 

 csúszó-mászó életöket. Mert lassan, nehezen, síri csöndben, minden zaj 

 nélkül lehet és kell előre jutniok akár csak a kigyó. Gyakran több kilo- 

 méternyi utat tesznek meg így a posványban, ingoványban. Persze 

 nátha, meghűlés nem igen bántja ezeket a napbarnította alakokat. Végre 

 czélhoz érkeznek, azaz a darvak neszét — mely eddig is irányította 

 őket a vak éjszakában — annyira közel hallják, hogy körülbelül fél 

 puskalövésnyire lehet tőlük a falka. Meglapulva várnak ; nem sokára vége 

 lesz türelmök próbájának. Kezd hűvösödni. Áthúzó réczék szárnysuho- 

 gása hallatszik, a keleti égen pedig keskeny világosodó sáv töri át a szürke 

 éjnek fátylát. Pitymalhk. A darvak mozgolódni kezdenek, ébredeznek s 

 már-már fekete árnyakként kiválnak a sötétségből. Még csak egy-két 

 perez s megdobbanhat a darúlövök szive. A mint a daliás madarakat 

 féhg-meddig láthatják: nossza fel! Mindannyian hirtelen talpra ugranak, 

 mintha csak egy lélek pattantotta volna őket lábra s abban a pillanat- 

 ban megdördülnek a fegyverek is. A füst leverödik, szétoszlik: krúgatva, 



