246 V. REND. FUTÓK. 



ket a túlkapásokat annyira számottevőknek nem tarthatjuk, hogy miattuk 

 a guvatot egyenesen «a káros ragadozó madarak » csoportjába sorolhat- 

 nánk. Főeleimé férgekből, csigákból, bogárkákból, szúnyogokból, béka- 

 petékből, álczákból kerül, mellesleg növénymagvakból is. Tehát kártékony- 

 ságáról alig lehet szó; az igaz, valami sok hasznáról sem. 



47. NEM: 



HARIS. 



CHEX Bechst. 1803. 



Csőr rövid; fej kigyószerű; a hátulsó lábujj alig harmada a közép- 

 ujjnak ; vizek mentén, kövér kaszálókon, vetésekben tartózkodnak, ritkán 

 láthatók, mert csak nagy nehezen kapnak szárnyra; hangjuk harsogó. 



A HARIS. 



Crex crex (L.) i758. 

 VII, tábla, 



[Rallus crex L, — Gallinula crex Lath. — Ortygometra crex Leach. — Crex 

 herbarum, alticeps Brhm. — Crex pratensis Bechst.]. 



Népies nevei: harismadár; hars (Alföld); kétkés (Pécs); hars- 

 madár; őmadár (Pákh). 



Jegyei : kisebb, soványabb, karcsúbb a fogolynál, teste lapított kes- 

 keny; szárnyfedői és szárnyalja rozsdavörös; felül feketebarnán foltos, 

 minden toll fakószürkés, olajbarnás szegélylyel, mely helyenként rozs- 

 dásba hajlik; lábai szennyes husszínűek; csőre is ilyen, de a felső káva — 

 főleg ormán — barnás; szeme világosbarna vagy sárgásbarna. 



Leirása. Öreg hím : a szemen át a csőr tövétől halvány fahéjszínű, 

 fölötte szürkés, alatta a pofák táján egy másik, valamivel sötétebb sáv; 

 áll, torok, begy világosbarnás hamvasszürke; az evezők rozsdabarnák, 

 feketésbarna hullámos csíkozással; a szárny hajlása sárgásfehér; a fark- 

 tollak feketék, világos olajbarnán szegve. A tojó valamivel kisebb s nem 

 oly élénk színű, mint a hím. A fiatalok felül egészben sötétebbek, bar- 

 nábbak, alul pedig világosabbak, mint az öregek s álluk, torkuk, begyük 

 nem szürke, hanem piszkos agyagsárgás. 



Mértélie: H. 25-26. Sz. 14—14-3. i^. 4-9— 5-3. L. 3*5— 3*8. 

 Cs. 1-8— 2i cm. 



