XV. CSALÁD. GUVATFÉLÉK. 247 



Majdnem egész Európában, Skandinávia északi részéig, de különösen 

 a mérsékelt övben honos; szintúgy Ázsiában, kivált Szibéria nyugati 

 részeiben. Nálunk közönséges s nedves réteken, kaszálókon, az ezekkel 

 határos vetésekben tanyázik. Költözködő madár s ápriüs végén, május 

 elején, az országos középnap szerint : május 3-án érkezik vissza. Költöz- 

 ködéskor nagyobb emelkedéseken is átrepül ; egy ízben ilyen vándorútban 

 levőt 609 méter magasan az erdőben találtam. Életmódja, tápláléka a 

 kövér rétekhez köti s ez okból nem minden évben ugyanazokat a terü- 

 leteket keresi föl, hanem ott üti fel otthonát, a hol a rétek nedvesek. 

 Bizonyos pontokon némely évben sok van, máskor meg ugyanott hír- 

 mondója sem akad. A nép is tudja ezt, mert a haris jó ismerőse a 

 mezei munkásnak, a ki úgy jövendölget: «Ha sok tavaszszal a haris, 

 nedves esztendőt várhatunk*. Mindenesetre tapasztalati alapon s a való- 

 ságot ellesve mondják. X magyarság nem tartja madarunkat a vándorló 

 fürjek vezetőjének, a mint azt a német képzelemben látjuk, melynek révén 

 a <'Wachtelkönig)> név is származott. A két felfogás közt a tanulság 

 azután még szembeszökőbb, ha megjegyezzük, hogy madarunk egyik 

 népies neve a «kéf-kés» hangjának jól festő elnevezése nyomán szárma- 

 zott. Tudja a mi népünk azt is, hogy ez a szárnyas kizárólag a földön 

 él s nem száll a fára, a mit humorosan- gúnyosan ez a közmondásszerű 

 népdal bekezdője fejez ki: 



• Száraz ágon szól a hatis. 

 Enyém vagy te szivem Maris. » 



vagyis ellenkezőleg, nem sok bíztatás van ebben, mert a haris soha sem 

 szól ágon. hanem inkább, mint egy másik népdal kezdete mondja: 



•Árok parton szól a harismadár* 



Jellemző hangja, mely hajnalkor, este felé, sőt éjszaka is kiharsog 

 a kaszálókból és sajátságosan erős kéttagú recsegéshez hasonlít, minden- 

 kor elárulja madarunk hollétét, daczára, hogy magát a különös muzsi- 

 kust, bujkáló életmódja, ritka mutatkozása miatt aüg kapjuk szem elé. 

 Ezt a tulajdonságát is híven tükrözi a nép felfogása, mert semmi nyo- 

 mát sem találjuk közmondásainkban, népdalainkban, mondókáinkban, a 

 haris alakjáról vett vonatkozásoknak, hanem ezekben is legkivált a hangja 

 szerepel, így például ebben a közmondásban: 



A harist szaváról megismerik = beszédedből tudom ki vagy (a latin : Nosci- 

 tur ex sermone). 



