248 V. REND. FUTÓK. 



Szavát különösen május végén és jiinius havában hallhatjuk; ez 

 időre esik párosodásának szaka. Hol itt, hol ott szól a réten, a zöld 

 vetésben, azt hisszük, hogy egy kis darabon 4 — 5 madár is harsol, pedig 

 legtöbbnyire csak egy van ott, mely gyorsan ide-oda szaladgálva, különböző 

 pontokon hallatja szavát s így megtéveszt. Felverni alig lehet; a futásban, 

 a sűrű füvesben való bujkálásban találja meg legfőbb menedékét és védel- 

 mét. Sima, szinte sikos tollazata is alkalmazkodott ehhez a fortélyoskodás- 

 hoz, a mennyiben kiválóan alkalmas arra, hogy a sűrű szálak közt nesztele- 

 nül és föltünés nélkül könnyen ide-oda surranhasson. Repülése lassú, rossz. 

 Csak a jó, kipróbált vizsla nyomozza s szorítja meg annyira, hogy végső 

 elhatározásból szárnyaihoz folyamodjék. Ekkor gémszerűen lelógó lábak- 

 kal kel, kerek szárnyait nehézkesen mozgatva erőlködik, de alig repült 

 puskalövésnyire, szinte kifáradva, mint egy leeső darab rongy, bele- 

 dobja magát a fűbe. Sokszor azonban a jó kutyát is — a fiatal tapasztalat- 

 lant majdnem mindig — elbolondítja futásával s megtéveszti. Különösen, 

 ha valami nagyobb gazos fűzbokor van a réten, nehéz kiverni, mert 

 oda menekül s valósággal beveszi magát abba, nem tágít belőle. Június- 

 ban fészke], valami kis mohával, szálakkal némileg kibélelt kaparásba 

 rakván 7 — 12 tojását, melyek sárgásfehér alapszíne ibolya szürkésen fol- 

 tozott és vörösbarnán pontozott. 



Tojásmérték: H. 31—36. Sz. 22—26 mm. 



A fészekhez nagyon ragaszkodnak. Míg a tojó költ, a hím rendesen 

 a közelben tartózkodik, szavával árulja el otthona táját. Mindazonáltal 

 a fészket nehéz megtalálni, mert a gondos anyamadár jól elrejti. 

 Három hét múlva kikelnek a tojások s ha e pillanatban a fészekbe néz- 

 nénk, ámulva láthatnók, micsoda furcsa kis fekete pelyhes jószágok nyü- 

 zsögnek abban. Akár valami csudálatos szőrös apróságok inkább, mint- 

 sem madarak, melyek később barnaszínű, foltos hátú harisokká növe- 

 kednek. Fészköket, alighogy megmelegedtek benne, máris elhagyják s 

 egéxszerűen silpz, silpz hangú pipegéssel bujkálnak a gazos alj közé. 

 Később vetésekbe szorítja őket a kaszálás, de mikor a sarjú feladta 

 magát s az aratók döntögetni kezdik a rendeket, ismét visszatérnek a 

 rétekre. Augusztusban megvedlenek, azután kezdik az utazást telelő 

 helyök felé. Kis-Ázsiába, Európa délibb részeibe, sőt a tengeren át 

 Észak-Afrikába. Szeptemberben javában költözködnek, egyesek azon- 

 ban még októberben is fel-fel kapnak a sarjuból, luczernásból, lóherés- 

 ből, sőt a nádasok széleiből is, a vizslával járó vadász előtt. A haris 

 rovarokat, férgeket, kisebb csigákat, álczákat, pondrókat eszik s nagy- 

 étkű létére, sokat pusztít ezekből. így tehát mindenképpen nagyon hasz- 



