XV. CSALÁD. GUVATFÉLÉK. 249 



nos, kimélendö madár. Sokan azonban húsáért, fürjészés és foglyászás 

 közben, az esetlenül repülő madarat is lepuffantják. Lövése nem okoz 

 izgalmat, mert a lehető legkönnyebb — hisz a rósz puskásokról mond- 

 ják csak: «még a harist is elhibázza* — húsa pedig olajos ízú s nem 

 mindenkinek van Ínyére. A mint a puskacső, úgy a kasza is számos 

 harisnak okozza vesztét s ez apasztja leginkább számukat. Mert kaszálás 

 közben a fiókák nem egyszer a szónak legszorosabb értelmében fejőket 

 vesztik, csak úgy, mint a tojásain ülő s onnét nem tágító anyamadár 

 is. A lefejezettnek azután tojásai vagy apróságai rendszerint durva kezek 

 közé jutnak, sorsuk a pusztulás, enyészet. 



Madarunkra is több neves természetbúvár reáfogta, hogy czivakodó, 

 féltékeny, erőszakos természetű Megjegyzem, az ide vágó java meg- 

 figyelést fogságban tették s más madarakkal összerekesztett harisok után 

 következtettek. Alig néhány « szabadból* való észlelet erősíti ezt. Meg- 

 engedem, hogy úgy mint a guvat, szénczinke, a haris is adott esetekben 

 szenvedélyes, mérges, garázdaságra vetemedő madár, mely indulatoskodásá- 

 ban gyengébb madárfiókákat, vele összezárt kisebb madarakat meg is öl; 

 de azt kétségbe vonom, hogy e kivételes esetek hasznos voltának mérleg- 

 serpenyőjét csak kissé is alábillenthetnék. Én olyféle vérengzéseket, mi- 

 nőket Naümann, Brehm, Wodzicki gróf említ, nem tudok madarunkról, 

 de számtalanszor tapasztaltam, hogy oly helyeken, hol harist rebbentet- 

 tem föl, fiatal sordélyok, pacsirták is tartózkodtak; már pedig, ha a haris 

 annyira veszedelmes volna, mint állítják, alig hiszem, hogy gyengébb 

 szárnyasok békésen közelében maradnának, sőt inkább, jól értenék a 

 veszélyt s kerülnék őt mint a karvalyt. 



48. NEM: 



vízicsibe. 



ORTYGOMETRA Leach 1816. 



Kicsiny, alig fürjnagyságú madarak. Csőrük sokkal rövidebb, mint 

 belső ujjuk, legföljebb %-da annak; a hátulsó ujj aránylag hosszú, 

 Va— V2 akkora, mint a középső s kissé magasabban könyöklik ki a csüd- 

 ből, mint az előre álló ujjak; a csüd oly hosszú, mint a második ujj. 

 Hangjuk pittyegő, nem harsogó; mozgásuk ügyes, rövid szárnyukat alá- 

 bocsájtva, farkukat feltartva, néha egyet-egyet billentve futkosnak a sasos, 

 csuhis, nádas mocsarakban, nagy vízre nem merészkednek, de adott ese- 

 tekben jól úsznak, buknak. 



32 



Choticl ■ Magyarország madarai, II, 



