XV. CSALÁD. GÜVATFÉLÉK. 251 



A pettyes vízicsibe, úgymint rokonai is, rendkívül ügyesen fut, buj- 

 kál — szinte patkánygyorsasággal — az összekuszált vízinövények közt, 

 gyakran hallatva kvitt, kvity, kvity szólását. Kényszerűségből jól úszik és 

 bukik is. Eleven mozdulataival és élénk fürgeségével túltesz a guvaton 

 és harison s igazán megkapó kedves jelensége a mocsárvilágnak, habár 

 rejtett életmódját nem valami gyakran lesheti el a kutató. Úgy mint a 

 haris, ő sem valami hires repülő s nehezen kap szárnyra; akkor is ala- 

 csonyan s nem messze száll. Szeptemberben és októberben távozik el 

 tőlünk s legnagyobb részök Európa déli részeiben, de Észak-Afrikában 

 is, húzza ki a telet. Rovarokat, legyeket, szúnyogokat, pókokat, álczákat, 

 néha növénymagvakat is eszik s így kárt nem okoz. 



A KIS VÍZICSIBE. 



Ortygometra parva (Scop) i769. 



[Rali US pai-vus Scop. — Crex pusilla (nec Páll.) Licht. Macg. — Porzana 

 parva Dress. — Rallus minutus Dixon. — Gallinula pusilla Bechst. — Phalari- 

 dium pusillum Mev. — Ortygometra minuta Keys. & Blas. — Gallinula minuta 

 Brhm. — Zapornia minuta Leach. — Crex parva Seeb. — Zapornia parva 

 Sharpé]. 



Népies nevei: kis vízicsibe; kis nádicsibe. 



Jegyei : alig nagyobb, de nyúlánkabb, mint a búbos pacsirta ; fark- 

 alja szürkésfekete, fehér harántcsíkozással; első evezőjének külső széle 

 nem fehér; háta túlnyomóan barnásfekete (az egyes tollak szélei, s nem 

 annyira hegyük, keskenyen olajbarnán szegettek) ritkásan, itt-ott fehéren 

 foltozott ; a csőr egészben zöld, hegye világosabb, töve élénk piros ; lábai 

 zöldek; szeme vérpiros (öreg cf) zöldesszürke (fiatal d"). 



Leírása. Öreg hím tavaszszal: felül föszíne olajbarna, a fejtető 

 sötétbarnás; a farcsíkja és a válltollak közepe is feketebarna, fehér 

 foltok nélkül; evezők sötét olajbarnák; a fark közepe is ily színű, a tollak 

 szegélye, mint a szárnyfedők; a has feketésszürke, oldalai és a czombok 

 tája feketésbarnán és fehéren csíkosak; egyébként egész alsó része pala- 

 szürke, legvilágosabb a torok és nyak alsó részén. A tojó felül olyan mint 

 a hím, álla, torka azonban fehér, egész alsó teste pedig — kivéve a has 

 szürkés és fehéres csíkozású részeit, fehéres testszínű. A fiatalok álla, torka, 

 fehér ; a begy és mell oldalai barnásán csíkosak, foltosak ; a hát mmt az 

 öregeknél, csakhogy a fehér foltozás még ritkább ; a csőr és lábak barnás 



32* 



