XV. CSALÁD. GUVATFÉLÉK. 253 



angustifolia) készül s a madár termetéhez mérve aránytalanul nagy 

 alkotmány. Május 20-ka körül legtöbb fészekben teljes fészekaljakat, 

 8—10 darab tojást láttam. A tojások barnássárga alapon sűrűn elmosódó 

 szürkéssárga vagy az alapszínnél kissé sötétebb foltozással szinte már- 

 ványozottak, néha vörösbarnán, feketésbarnán is pettyesek fröcscsentettek. 



Tojásmérték: H. 30—33 mm.; Sz. 21-2— 22*5 mm. 



A kikelt, fekete pelyhes, fiókák nem maradnak a fészekben, hanem 

 azonnal a nád, lápok sűrűjébe másznak, igazi természetöket éltük első 

 percze már jellemzi. Mikor felcseperedtek, ők is el-el bogarásznak ott- 

 honuk tájáról messzebbre-messzebbre, nagy ügyesen ugrálnak, kúsz- 

 nak a nádszálakon, vízre is telepszenek, kíváncsian próbálgatva: vájjon 

 tudnának-e úszni? látják, hogy megy. Hát ha lebuknának ? az is sikerül. 

 Most már nagykorúszámba mennek, mert szüleik képességét körülbelül 

 megközelítették. Több gyakorlattal el is érik azt. Megvedlenek, hogy 

 augusztus végére friss tollazatban készülhessenek a nagy útra, mely 

 szeptemberben elszólítja tőlünk e kedves, eleven kis szárnyasokat. Dél- 

 Európában és Észak-Afrikában telel. 



Táplálkozása körülbelül ugyanolyan, mint előbbi fajé s íg>^ hasznos 

 volta is kétségtelen. 



A TÖRPE VÍZICSIBE. 



Ortygometra pusilla (Páll.) i716* 



Nálunk a typikus pusilla, mely Európa keleti részétől Ázsián át 

 fordul elő, nincsen, hanem az a fajta, mely Európa nyugati felében 

 honos az : 



Ch'tygometra pusiUa intei'mcdia (Herm.) Í804. 



[Rallus interniedius Herm. — Galliniila Bailloni Temm. — Crex pygmaBa Naum. — 

 Gallinula pygmsea Brhm. — Zapornia pygmaea Gould. — Ortygometra pygmaea Keys. 

 & Blas. — Crex Bailloni Boie. — Phalaridium Bailloni Heine & Reich. — Porzana 

 bailloni Dress. — Porzana intermedia Sharpé.^ 



* A legutóbbi időkig e latin elnevezést az előbbi fajra, a kis vizicsihére, értették az orni- 

 Iholog-usok. De újabban, különösen Ogilvie Grant (Ann. Mag. Nat. Hist. V. 1890. 80 — 81. 1.) kimu- 

 tatta, hogy a Pallas leírta pusillus a törpe vízicsibének keleti fajtája. Az elsőbbség törvénye szerint 

 tehát ez a név a szóban forgó fajra és annak typikus fajtájára vonatkozik; míg annak nyugoti faj- 

 tájára — szintén a prioritás alapján — inteitnedia Herm. elnevezés használandó. Reichenow (Journ. 

 f. Orn. 1898. 139. 1.) a szibériai és európai példányok közt nem talált különbséget, de az indiaiakat — 

 melyeket a föltájon sárgásbarna sávoly jellemez — auriculains néven külön fajtának tartja. Ha 

 bővebb vizsgálatok történnek, úgy talán ez utóbbi felfogás megdönti Grant véleményét. Addig azon- 

 ban én figyelmeztetésül, a szibériai példányokat, melyek nagyobbak is, az európaiaktói megkülönböztetem. 



