254 V. REND. FUTÓK. 



Jegyei: egészben hasonlít az előbbi fajhoz fOrt. parva), de vala- 

 mivel kisebb, háta sűrűbben, fehéren pettyezett, sőt a váll is; a szárny- 

 alja fehéren foltos; a lágyék tája feketés és fehéres harántsávos; az első 

 evező külső széle fehér ; csőr egyszínű zöld (fiataloké hússzínű) ; lábak 

 vörnyeges szürkék; szem lángvörös. 



Mértéke: H. 17—18; Sz. 8-5— 9'3; F. 4— 4'5 L. 2*4— 2'6; Cs. 

 1-9— 2*1 cm. 



Európa mérsékelt és déli részeiben honos, inkább a nyugati vidé- 

 keken. Általában ritkábbnak látszik, mint a kis vízicsibe ; de lehet, hogy 

 vele sokszor összetévesztik. Nálunk Harasztinál (Pestm.), Molna-Szecsőd- 

 nél (Vasmegye) ^ és Erdélyben (Nagy-Enyed, Krisény, Drassó) találták. 

 GsATÓ J. szerint valószínűleg április közepén érkezik. Ugyan ő augusz- 

 tusban is észlelte még, tehát valószínűleg itt költött. Életmódja, szokásai, 

 tojásai olyanok, mint az előbbi fajéi ; tojásainak nagysága, alakja, szine 

 is amazéval egyezik, de Reichenow szerint a törpe vízicsibe tojásai 

 valamivel könnyebbek. 



49. NEM: 



VÍZITYÚK. 



GALLINULA Biiss. 1760. 



Homlokukon, a csőrrel egybefüggő, csupasz bőrhókájuk van. A hátulsó 

 ujj nem áll magasabban a többinél s akkora, mint a középujj fele; a 

 csüd rövidebb a belső ujjnál; általában nagyobb termetűek, mint előbbi 

 nemekhez tartozó fajok; tavakon, nádas, sasos helyeken élnek, többet 

 úsznak mint a vízicsibék és kevesebbet futkosnak, jól buknak. 



A VÍZITYÚK. 



Gallinula chloropus (L.) Í75S. 



[Fulica chloropus L. — F. fusca Gm. — Rallus chloropiís Sav. — Crex chloro- 

 pus LiGHT. — Stagnicola chloropus Brhm.] 



Jí^íjyci: alig nagyobb a fogolynál, de hosszabb, nagyobblábú; 

 főszine alul palafeketés, felül sötétolaj barna ; a szárny hajtása táján elől 



* Innét származó példány gyűjteményemben van. 



