256 V. REND. FUTÓK. 



s május elején kezd fészkelni. Legnagyobb részök azonban csak május 

 közepén alapítja meg családját. Ez idő tájban legélénkebbek s tar- 

 tózkodási helyükön szüntelen hallatják kekk, kekk, kekk, kekkek vagy 

 kirkkrek-kek, kikikik, néha dukk, dukk szavukat. Fészkök közelében nem 

 igen tűrnek meg más madarakat, hanem féltékenyen őrzik annak kör- 

 nyékét. A párok egymáshoz s családjukhoz is igen vonzódnak. Közösen 

 rakják meg vékony száraz nádszálakból, nádlevelekböl, csuhiból készült 

 fészköket, mely hasonlít a szárcsa fészekhez, de valamivel gondosabb, 

 csinosabb, erösebb, noha kisebb alkotmány. Rendesen nádasok, csu- 

 hisok szélén, nem annyira a vastagjában, lápos helyeken, vízbe dűlt 

 korhadó tuskók körül található az. 7 — 10 tojást tojik, melyek aránylag 

 nagyok, szabályos tojásalakúak. Alapszinök testszínű, melyen ritkásan 

 egyes nagyobb vörösbarna foltok láthatók (főleg a tompább végen sűrűb- 

 ben), ugyanilyszínű s finom halvány ibolyaszínű apró pontozás pedig 

 az egész tojást borítja. 



Tojásmerték: K 404— 462; Sz. 28'5— 32 mm. 



Többnyire a tojó üli a fészket, de mikor élelmet keres, rövid 

 időre a hím veszi át szerepét. Három heti kotlás után kikelnek a fekete 

 pelyhes fiókák, melyek azonnal elárulják a szülői örökségként hozott 

 jellemző tulajdonságaikat: a mesteri bujkálást, bukást és úszást. Igen 

 gyakran — főleg a korábban költött párok — az első szaporítás után, 

 még egyszer fészkelnek. 



Békalencse, gyengébb vízinövényhajtások és magvak, különféle vízi- 

 rovarok, legyek, csigák — mindmegannyi csemegéi, ezért nagyjában kö- 

 zömbös madár, melyet azonban kár lelőni, mert bizonyos hasznot, az 

 alsóbbrendű állatok szaporodásának korlátozása tekintetében, nem vitat- 

 . hatunk el tőle. 



50. NEM: 



SZÁRCSA. 



FULICA L. 1758. 



Hókájuk nagyobb, testök nem oly oldalt lapított, hanem tömzsibb, 

 mint az előbbi nemé, lábuk karélyos; a csüd oldalt összenyomott s oly 

 hosszú, mint a belső ujj karom nélkül. Sík vizeken, nádas tavakon 

 élnek, kitűnő úszók és bukók, megriasztva sokszor igen magasra is fel- 

 emelkednek, kezdetben lucskolva-futva a vizén, de azután jól és kitar- 

 tóan repülve. 



