2íj8 v. rend. futók. 



fajok (különösen a búbos és feketenyakú, mint láttuk) és a szárcsa itt 

 igazán jellemző madarak s oly tömegesen fordulnak elő fészkelve, külö- 

 nösen pedig a költözködés szakában, hogy e tekintetben ez a terület 

 nemcsak nálunk ritkítja párját, hanem már európai nevezetességű. Igen 

 természetes tehát, hogy az itteni halász a szárcsát többnyire a « komisz », 

 nem éppen megtisztelő jelzővel illeti. Vadászat közben sem vet ügyet 

 reá, kivált ha réczét lát; míg utóbbit mindig valami megkülönböztetöbb 

 megjegyzéssel, pl. « Ejnye de derék*, «Szép egy récze» stb. kiséri, a szár- 

 csát alig veszi vadszámba, sőt boszankodik is, ha a nádból kelő, de 

 még láthatatlan madár csobogását hallva, réczét vár, s helyette szárcsa 

 jelenik meg. Szinte megvetéssel szabadul ki ajkán: Csak b . . . s szárcsa! 

 s kicsinylésének látható kifejezést is ad — — egyet köp. De épp ezért, 

 mert a szárcsával lépten-nyomon találkozik, szokásait, életmódját is 

 úgy ismeri, mint kevés más vízimadarét. Finoman, hangfestő szóval 

 különbözteti meg annak különféle hangjait, melynek módosulásai szerint 

 az ő szótárában következőket találjuk: pitiijeg, kiUijent, kiflijeg, czipákol, 

 sipákol, csipákol, csikorog, csalfog, taUcskázik. Néha tréfálkozik is a ladikja 

 előtt a csapáson nyugodtan átúszó, hébe-hóba fejével bólintgató szár- 

 csával s reá szól: Hová úszik komámasszony? Van is némi hasonlóság 

 a fehér hókás, fekete tollú szárnyas, meg valami fehér fejkötős fekete 

 öltözetű tisztesebb matróna külseje, sőt mozdulatai között. 



Nem csak Velenczén, egyebütt is vízkörnyéki népünknél, népszerű 

 madár a szárcsa. Ott találjuk nevét ez ismeretes mondás élén : 



((Szárcsa^ kacsa, vadliba 

 Jöjjetek a lakziba ; 

 Ha jöttök lesztek, 

 Ha hoztok esztek». 



és más vonatkozásokban is. Hogy csak egyet említsek, mely hangjára 

 vonatkozik, álljon itt ez : 



« Vigyázzatok csitt, csitt! 



Ember van itt». 



A népies költészetben Tompa szerepelteti madarunkat «A kolokán» ez. 

 szép regéjében, hol a szárcsa szerelmi postás a Habkirály és a Nádas 

 tündérének veje között. Itt is megtaláljuk « komámasszony » -féle ter- 

 mészetét, mert pletykaságba keveredik, minek bünhödéséül szégyen- 

 bélyeget sütnek homlokára. «A vizilihom)) regében szintén hasonló 

 szerep jut neki, mert mikor a Nádas tündérének felesége beleszeretett 

 a Tó tündérébe, az előbbi a szárcsát kérte fel közvetítőül, tőle tudakolta, 



