XVII. CSALÁD. íbiszfélék. 273 



bár mindig kissé l alakúan is, de soha sem húzza be, mint a gémek 

 s azért pl. a kócsagtól reptében is megkülönböztethető. Ö is, mint a 

 batla, gyakran elereszti szárnyait s lebegve száll, különben pedig gyor- 

 sabban csapkod szárnyaival a lomhábban járó gémeknél. Tavaszszal, az 

 országos középnap szerint, első érkezése: április 7 — 8-ra esik. Mint a 

 batla, ő is szereti a társaságot, bár ritkábban jár igen nagy, inkább 

 kisebb csapatokban. Vonuláskor a csapat mindig ferde vonalban, néha 

 A idomban is repül. Fészkeiket telepesen, rokonnemü szárnyasokhoz, főleg 

 a nagyobb gémfajokhoz szegődve rakják. A Velenczei tónál több éven 

 át ismert gémtelepen a kanalas gém fészkek uralkodtak, szomszédságuk- 

 ban voltak a vörös gém-, egyes szürke gém-, sőt vadludfészkek. A kis- 

 balatoni telepen kócsag, szürke és vörös gém költött vele. Némely helyen 

 bakcsó és batla fészkei között is tanyázik. A kanalas gém lapos, nagy 

 fészkeit — nádból és nádlevelekböl készítve — mindig a mocsár leg- 

 sűrűbb, alig megközelíthető s ladikkal egyáltalában elérhetetlen pontjain, 

 ingólápos helyeken találtam, még pedig vagy a földön, vagy a vastag nád 

 letiprott szálain, közvetetten a víz szintája fölött, de soha sem oly magasan, 

 mint a gémfajok fészkeit. Fán fészkelve nem láttam. Májusban 2 — 3, 

 ritkán négy fehér, némileg kékesbe játszó, szabályos alakú tojást tojik, 

 melyek alapszínén gyakran elmosódott rozsdaszürke, barnás foltozás is 

 látszik, ez azonban könnyen lemosható. 



Tolásmérték: H. 65—75: ^S:^. 42—47 mm. 



Ha fészkeik táját háborgatjuk, idejekorán a magasba emelkednek s 

 magasan keringetnek fölöttünk. Nem is igen ereszkednek le puskalövés- 

 nyire addig, míg csak el nem távoztunk. A fiatalokat szüleik úgy etetik, 

 mint a hogy a gólyák szokták: csőrt csőrbe dugva adják át nekik az 

 eledelt, később azután eléjük rakják. Csak miután teljesen megerősödtek, 

 hagyják el a fészket s kijárnak szüleikkel a mélyebb, tisztásabb iszapo- 

 sokba, partokra s úgy mint azok, sajátságosan szürcsölgetve, kanalazva 

 a sekélyes posványban, keresgélik élelmöket: a vízi férgeket, rovarokat, 

 lárvákat, apró halacskákat, ebihalakat, ikrát, kis rákféléket, csigákat, bé- 

 kákat. A mai viszonyok közt nem számíthatjuk káros madarainkhoz, hisz 

 aránylag ritka már s azonkívül sem tesz valami számbavehető nagy kárt 

 a halállományban. A mit pusztít, ellensúlyozza a káros és szapora alsóbb- 

 rendű állatok számának korlátozásával. E mellett, a kócsag után, bízvást 

 egyik legszebb, legkülönösebb mocsári madarunk, mely főleg társaságban 

 repülve, vagy a mocsárban állongva, szürcsölgetve, igazán megkapó, érde- 

 kes jelensége tóvidékeinknek. Megérdemli, hogy kíméljék ott, a hol még 

 van : nemsokára úgyis elszántják alóla a határt s kiszorítják idegen hazába. 



■■in 

 Chernél: Magyarország madarai. II. "" 



