XVIII. CSALÁD. GÓLYAFÉLÉK. 279 



A kikelet vidám és az ősz bánatos hangulatát legtöbbször a gólya 

 érkeztéhez vagy távoztához fűzi népünk; az alföldi ember mindig, csak 

 a domb- és hegyvidéken lakó — a kinél madarunk nem tanyázik — a 

 fecskéhez. Ez a két madár a magyarnak legsajátosabb tavaszhirdetöje és 

 a tél közelségét jelentője. Ök hozzák meg, ök búcsúztatják el nyarunkat: 



• Megenyhült a lég, vidul a határ 

 S te újra itt vagy jő gólyamadár* 



mondja Tompa, s viszont Petőfi: 



•Jön az ősz, megy a gólya már, 

 Hideg neki ez a határ. » 



Jó Bexiczky Péter uram 1620-ban tömören versbe szedte madarunk 



egész életét: 



• Gólya is gázolja, 



Mocsái'okat járja, 



Kigyót, békát foghasson ; 



Fészket rak kéményen. 



Nem fél füst rámenjen : 



Korog, kotyog hangosan.* 



Gyermekjátékban is szerepel, midőn egynek fejére tesznek valamit 

 s ezt körülugrándozva mondják: 



•A pap házán gólyafészek. 

 Minden ember látja. 

 Csak a pap nem látja. » 



Vag}' mikor ketten kezet fognak s azon egy kisebb társukat körül- 

 hordozzák, azt dúdolják: • Gólya viszi a fiát» (a német: Engerltragen). 

 Néhol azt tartják, a ki tavaszkor az első gólyát szállva látja, az rövid 

 alvó lesz abban az évben, a ki pedig állva látja, az hosszú álmú. Vége 

 sem lenne, ha az idevágó anyagból tovább akarnék meríteni, azért lás- 

 suk már most madarunkat a természethistória világításában. Annyi 

 bizonyos, hogy újat alig mondhatok, csak azt. a mit mindnyájan tudunk 

 róla, foglalhatom rendezetten keretbe, s méltathatom elfogultság nélkül 

 gazdasági fontosságát, hasznos vagy káros voltát. 



Mint igazi költözködő madár, mel>Tiek első érkezését általánosan 

 figyelik, sőt meg is jegyzik, nagy anyagból kikerült országos középszám sze- 

 rint: márczius 30-án jelenik meg nálunk. Hogy mennyire népszerű a gólya 

 megjelenése, annak bizonysága az a népies elnevezés is, melylyel több 



