286 VI. REND. LÉPKEDŐK. 



ben tartózkodnak. Egyes fajok inkább éjjeli, mások ellenben nappali 

 életet élnek. 



56. NEM: 



BAKCSÓ. 



NYCTICORAX Rafin. 1815. 



Középnagyságú, inkább éjjeli, mint nappali madarak. Termetök 

 zömök s nyakuk sem túlhosszú, no ha hosszú, sűrű tollazatú ; meglehe- 

 tős nagy fejők tarkójáról 2 — 3 igen keskeny, hosszú toll nö ki (az öre- 

 geknél); szemök nagy; a csőr erős, nem igen hosszú s kissé hajlított; 

 farkuk 12 tollú. 



A BAKCSÓ. 



Nycticorax nycticorax (L.) iT5S. 



[Ardea nycticoiax L. — A. kwakvva Sam. Gm. — Ardea maculata Gm. — Nycti- 

 corax europseus Steph. — Nyct. ardeola Temm. — Nyet. griseus Strigkl. — Nyctiardea 

 europsea Swains. — Scotaeus nycticorax Heugl. — Nycticorax badius, orientális, 

 meridionalis Brhm. — Nyct. gardeni Gundl. — Nyct. naevius Gray. — Nycterodius 

 nycticorax Macg.] 



Népies nevei: vakvarju; kvakvarju; éjjigém; oláh pap (Erdély); 

 kvakker; kakcsó (Alföld); vasfejű gém; vakkánya (Csornai hanyság); 

 kakata (Baja). 



Jegyei: varjú nagyságú, de hosszabb nyakú és lábú; az öregek 

 fejteteje és háta fekete, zöldesen érczfényű ; szárnyuk világos hamuszürke ; 

 az alsó test fehéres; tarkójuk 2 — 3 hosszú tolla fehér; csőrük fekete; sze- 

 mök karminpiros; lábaik hússzínű sárgák. A fiatalok egészben szürkés- 

 barnák, nagy, fehér — részben cseppalakú — foltozással tarkítva; szemök 

 sárgásbarna, csőrük feketés szaru színű vagy zöldesszürke, lábaik szürkés- 

 zöldek. (L. I. köt. IV. tábla.) 



Leirása. Öregek: fejők búbja a tarkón túl csúcsban összefutó rajzo- 

 lata, úgy a hát s néhány nagy válltoU fekete, zöldes érczfénynyel ; a szárny 

 világos hamuszürke, úgy a larcsík és a fark is; az alsó szárnyfedők, 

 farkalja, czombok, a szárny hajlása és az első evező külső szélének sze- 

 gése majdnem végig fehér; a homlok, a szemek fölött húzódó sáv, egész 

 alsó test fehér, helyenként némi sárgás és szürkés árnyalattal ; a nyak oldalai 

 és a tarkótól a hátig terjedő rész fehéresszürke, a pofák mögött sárgás. 



