XIX. CSALÁD. GÉMFÉLÉK. 280 



harántcsíkosak; az evezők szürkésbarnák s számos rozsdaszínű haránt- 

 csikkal rajzoltak. A fiatalok olyanok mint az öregek, de nagy evezőik 

 majdnem egyszínüek, alig csíkosak, legföljebb belső felükön. 



Mértéke: K 61—66; Sz. 32—34; R 10-12; L. 9—10; Cs. 

 7—8^ cm. 



Leginkább Európa és Ázsia mérsékelt égövét lakja. Észak felé a 60° 

 é. sz.-nél magasabban csak ritkán találták; délen sem valami közönséges 

 költő, inkább csak költözködéskor mutatkozó. Hazánkban minden vala- 

 mire való mocsárban, tóban, nagyobb nádasban előfordul s bár magát 

 a különös madarat csak esetleg látjuk, jellemző otromba szava annál 

 ismertebb. E]nnok révén bizonyos népszerűségre tett szert s a népies 

 költészetbe is beférkőzött. Különösen ToMPÁnál többször előfordul, sőt 

 regét is irt róla, melynek alapja az a néphit, hogy bikából lett madárrá. 



Legtöbb czélzás hangjára vonatkozik: 



«Ha vastag bömbölés hallatszik a 

 Nádasfelöl: az a bölömbika.* 



Hogy mily erős ez a hang, azt is jól tudja: 



• Zúg a sűrű nádas hosszú mély morajjal, 

 Hogy a bölömbika bőgése is elhal. » 



vagy alakjára czélozva: 



«A nádas lakók legfwcsábbika 

 Ámítva bömböl, a bölömbika.* 



Sajátságos is az a hang, melyet különösen párosodás szakában bő- 

 ven hallat! Mintha nem is madár mondaná azt a rezgő és tompa böffe- 

 néshez hasonló kéttagú szólást, mely körülbelül üű-prumb, ii-prumm, 

 üü-umb szótagokkal fejezhető ki. Sokat vitatkoztak rajta, hogyan szólhat 

 így ? A régi felfogás az volt, hogy bizonyos adag vizet felszí, azután cső- 

 rét felveti, majd ismét a vízbe dugja s mintegy kifújja magából a kortyot. 

 Ujabb megfigyelések szerint — főleg azok után, melyeket Torrey és 

 Faxox amerikai ornithologusoknak köszönhetünk, kik egy amerikai bölöm- 

 bikát lestek meg szólás közben — madarunk vizet nem szí s csőrét sem 

 dugja abba, hanem látszólag a levegőt szívja be s bocsájtja ki magából. 

 Ezt Maynard boncztani vizsgálatai is bebizonyították. Szerinte a hang 

 nem a gégében keletkezik mint legtöbb madárnál, hanem a bárzsingban. 

 a nyakizomzat sajátságos alkotásának segélyével, mely izomzat a párosodási 

 időben különleges működésének megfelelőleg meg is változik. Költés után 

 nem is halljuk már a bömbölést. repülő bölömbika sem szól ilyen bika- 



37 



Chernél: Magyarország madarai. II. 



