290 VI. REND. LÉPKEDŐK. 



A PÁSZTOR GÉM. 



fi 



Ardea bubulcus (Sav.) i80í). 



[Ardea lucida Raf. — Ardea ibis Heugl. — A. coromandelica Licht. (nec. 

 BoDD.) — A. ífiquinoctialis Montg. — A. russata Keys. & Blas. — A. rufica- 

 pilla ViEiLL. — Bubulcus ibis Ant. — Buphus russatus Adams. — Buphus bubul- 

 cus Salv.] 



Jegyei: akkora mint előbbi, csőre narancssárga, tollazata egészen 

 fehér, csak begyén, fejtetején, hátán rozsdavöröses, szőrszerüen foszlott. 

 Mértéke: Sz. 25; F. 14; L. 7; Cs. q cm. (Huszthy gyűjt.) 

 Ezt az Afrikában, Nyugot-Ázsiában honos madarat Európában csak 

 mint nagy ritkaságot észlelték a délibb részekben, de nem csupán ven- 

 dégeskedve, hanem fészkelve is. Hazánkban szintén néhányszor kapóra 

 jött s habár fészkét nem találták még, bizonyosra vehető — tekintve 

 előfordulásának körülményeit és időpontját — hogy költött nálunk. Az 

 első honi példányt gróf Teleki Samu lőtte az Obedska-bara-ban Kupinovó- 

 nál 1884-ben.^ Két évvel utóbb ugyanott ifj. Hodek Ede lőtt két darabot,^ 

 1887-ben június 8. és 9-én pedig a kolodjvári mocsárban báró Kalber- 

 MATTEN-nek sikerült hat darab közül 3-at elejtenie.^ Temes-Kubinnál 

 végre 1892 április 15—19. közt Menestorfer G. gátbiztos kerített egy 

 példányt,* mely a réten lovak közt volt megszállva. Hogy mindezek hová 

 kerültek? nem sikerült kinyomoznom. De bizonyos, hogy Hodek bécsi 

 praeparátor kezei közé több jutott belőlük s hogy a kubini példány 

 külföldre vándorolt. Hodek-IőI egyetlen egy származott vissza hozzánk, 

 melyet ő 1885 június 3-án ugyancsak Temes-Kubinnál lőtt. Ezt az 

 öreg hímet Huszthy Ö. szerezte meg gyűjteménye számára, mely mai 

 napig az egyedüli magyar bizonyító példány. 



» Mitth. d. orn. Ver. Wien. 1886. X. 3. I. 



» U. 0. 1888. XII. 80. 1. 



^ L. Freiherr v. Kalbermatten : Sumpfleben und Jagden. 30. 1. 



* Szóbeli közlés. 



