308 VI. REND. LÉPKEDŐK. 



peseii mindig a mocsár legjáiiiatatlanabb helyein, a legvastagabl), leg- 

 magasabb czímeres nádba, letiport nádszálak tetejébe, 1 — iVa méternyire 

 a víz színtája fölé rakják. A fészkek legtöbbnyire nádszálakból készül- 

 nek, belsejök nádlevelekkel, gyékényszálakkal van kibélelve. Nagyságuk 

 jó mosókosárnyi, de nagyobbaknak látszanak, mert széleiken a felhalma- 

 zott nádszálak végei kiállnak. Ez a gémfaj a rendes « gémfalukból » igen 

 gyakran hiányzik s inkább magában, néhány szürke gémmel s vadludak 

 fészkei közelében tanyázik. Egy-egy telepükön 10 — 150 párt találtam. 

 A fészekalj rendesen négy halványzöldes kék tojásból áll, melyek három 

 hét múlva kelnek ki. 



Tojásmérték: H. 51—59; Sz. 38-42. 



A vörös gém szokásai, életmódja, mozdulatai sokban hasonlítanak az 

 előbbi faj tulajdonságaihoz, de mégis némileg eltérők. Korántsem oly vad. 

 mint szürke atyafia, azonkívül teljesen nyilt vizeken ritkábban halászik, 

 hanem a tavak sasos, csuhis szélein, a parti alacsonyabb nádasokban, 

 erek, kubikgödrök mellett állong vagy egészen a növényzet közt, úgy any- 

 nyira,. hogy csak nyaka látszik ki, mely meglehetős jól alakoskodik. 

 Hangja rekedt hkrett, hrek szótaggal fejezhető ki. 



Tápláléka főleg halból, békából, ebihalakból, vízi férgekből, rovarok- 

 ból áll, de kisebb madarakat is megfog. Halas vizeknél öt sem tűrhetjük 

 s itt mint határozottan káros madarat mindenkor üldözhetjük. 



A NEMES KÓCSAG. 



Ardea álba L. i7~>8. 



(Kép). 



[Ardea egrettoides S. G. Gm. — A. egretta Beghst. — A. melanorhynchos 

 Wagl. — Herodias álba Gray. — Herodias candida Brhm. — Herodias egretta 

 BoiE. — Egretta álba, melanorhyncha Bp.] 



Népies nevei : nagy kócsag ; lovas kócsag (Bihar-, Hevesm.) ; fehér 

 gém (Barbacsi-tó, Sopronm.); török kócsag (néhol az Alföldön); lábas 

 kócsag ; páva kócsag ; fehér fosgém (Dinnyésen néha) ; kolcsag ; kótyag. 



Jegyei: gólyamagasságú, de sokkalta karcsúbb; fején nincsenek 

 lengő bóbita-toUak ; színezete tiszta fehér; a csőr orma végig eldombo- 

 rodó, nem gerinczes ; az öregek vállairól (tavaszszal és nyáron) gyönyörű, 

 finom, fátyolszerű foszlott hosszú tollak csüngnek a fark fölé. 



Leirása. Öregek: vakító fehér színűek, tarkójuk tollazata kissé 

 hosszabb, de nem alácsüngő ; foszlott válltollaik — sokszor 42 is — igen 



