VII. REND. 



TURBÉKOLOK. 



GYRANTES. 



Az idetartozó madaraknak úgy alaki, mint biológiai sajátságai az 

 egész rendet oly élesen jellemzik, hogy beosztásuk a rendszer egészébe, 

 éppen különállásuknál és egyébb rendekkel való kevés rokonságuknál 

 fogva nehéz és ingadozó. Alakjukat bizonyos gömbölyüség, teltség, 

 begyesség, magas, domború homlok, sajátságos csőr- és lábalkat jellemzi. 

 Tollazatúk sürü, kemény, a termet gömbölyű formájához simuló, ezért 

 egyes tollszárak egészen laposak; a toUazat nem igen erősen nőtt a 

 bőrbe, könnyen kifoszlik s csekély megrántásra kihull. Szinezetök leg- 

 inkább hamvas, « galambszínű »> (a külföldi fajoké sokszor élénk, tarka), 

 gyakorta bizonyos örvszerű foltok, zománczos, fényes részek is ékítik. 

 A hím és tojó külsőleg nem sokban különbözik. Csőrük rövid, egyenes 

 és vékony, csupán hegye kemény s többnyire kissé lehajló, töve ellen- 

 ben lágy bőrrel borított; a hasítékalakú orrlyukakat sajátságos — sok- 

 szor gombszerú, nagy — bőrkupak fedi be. Lábaik aránylag kicsi 

 nyék, rövidek, vékony ujjuak, kis körműek. Mindig négy teljesen szabad, 

 a csüdböl egyforma magasságban kinőtt lábujjuk van, de a hátulsó 

 mindig rövidebb a belsőnél, a külső pedig rövidebb a középsőnél; a 

 czomb rendesen a csüdig tollas, néha azonban a csüdizület meztelen. 

 Szárnyuk inkább hosszú és hegyes, ritkán rövid és kerekített. Farkuk 

 egyenes vagy elkerekített, 12—16 tollú. 



Életjelenségeik közt különösen feltűnik szavuk: a «turbékolás». 

 Fiókáik teljes nagykorúságig ülik a fészket. Kezdetben az öregek avval 

 a tej- és sajtszerű váladékkal etetik őket, mely begyükben képződik, 

 később magvakkal, melyeket erős izomzatú begyükben előbb fellágyíta- 

 nak. Fákon, bokrokon, fa- és sziklaodukban költenek, silány laza fész- 

 keket építve. Reptük sebes, felszálláskor robajló. Erdőn, mezőn, sziklás 

 helyeken tartózkodnak, különösen száraz ágakra szeretnek szállni a fák 

 sudaraira. Élelmök kiváltképpen magvakból, erdei gyümölcsökből, bogyók- 

 ból áll; az emésztés elősegítésére azután agyagos és sótartalmú földet, 

 kavicsokat is lenyelnek. Igen jellemző módon csillapítják szomjukat, 



40* 



