XX. CSALÁD. GALAMBFÉLÉK. 817 



végén széles feketés sávval s a tollak hegyén keskeny fehéres szegessel. 

 a legszélsőbb farktoll külső fele tőben fehér ; a csőr fekete, az orrlyukakat 

 fedő bőrkupak fehéresszürke ; a szem fénylő sárgavörős, a lábak vérvörösek, 

 bizonyos rózsaszínűséggel. A tojó valamivel kisebb s nem oly élénkszínü. 

 A fintdlol' halványabbak, nem oly tiszta — inkább barnás — szürkék: 

 nyakuk, begyük fénytelen; szemök vörösesbarna, csőrük azonképpen: 

 lábaik szürkésbarnás hússzínűek. 



Mértéke: H. 33—34; Sz. 221— 227; F. 10— 10*5; L. 2-7— 29; 

 Cs. 2—2-2 cm. 



Ez a galamb a mi házi galambunknak s — néhány százat tevő — 

 különböző fajtáinak őse. Itt-ott még tiszta, eredeti színezetében szelíden 

 népesíti a galambházakat, templomtornyokat vagy gazdátlanul félvadon él 

 köztünk, ki-ki járva a mezőkre. A Földközi-tenger sziklás partjain azon- 

 ban több helyen még teljesen vadon tanyázik, így Dél-Spanyolországban, 

 ritkábban Dél-Francziaországban, gyakrabban Olaszországban, Görög- 

 országban ; Észak-Afrikában ; Ázsiában, különösen Kaukázusban, Turkesz- 

 tánban, Perzsiában, Bucharában, Transkaspiában. Észak felé ritka, de 

 a Farő, Shetland és Orkney szigeteken s Norvégiában Stavanger 

 táján (59° é. szél.) még szintén vadon fészkelve találták. A magyar 

 területen vadon csakis a horvát tengerparton fordul elő s itt közönséges. 

 Vad, szakadásos, feltornyosuló kopár sziklákat kedvel, melyeket a tenger 

 vize mos, hol barlangok is találkoznak, de nem nagy távolban vetések 

 is. Sziklaodvakba, repedésekbe rakja fészkét, mely inkább csak egy 

 csomó össze-vissza mocskolt ágacska, szalma, mint igazi fészek. Fészek- 

 alja két fehér, fényes héjú tojás, mely tizennyolcz napi kotlás után fakad 

 meg. Kétszer is költ évente. 



Tojásmérték: H. 38—41; Sz. 26—28 mm. 



Minthogy a gazdátlan és félvad, mezőre járó galambjaink is ide- 

 tartoznak s gazdaságilag is számba kerülnek, egyetmást fel kell itt emlí- 

 tenünk a galambról általánosságban is. Hisz Noé bárkájától kezdve 

 kiséri az az embert s jelképe a tisztaságnak, békének, szelidségnek. 

 ártatlanságnak, jóságnak, szerelemnek. Nálunk is jobbadán ez a felfogás 

 járja; különösen pedig a forró szerelem mintájául szeretjük odaállítani. 

 Ezért a szerelmesek legszokásosabb kedveskedő megszólítása is: «Édes 

 galambom, aranyos tubiczám!»> Mindnyájunk ajkáról bizonyára sokszor 

 elszállott ez a szép jelzés, — boldog érzelmek boldog idejében. 



Egész sora közmondásainknak bevette a galambot, példázgatva 

 tulajdonságait: « Sólyommadárnak nem lesz galambfia>», «Szelid mint a 

 galamb)), «Galambszivü», «Tipeg-topog mint a tojó galamb)), « Galamb- 



